Справа № 348/1410/20 
Провадження № 22-ц/4808/768/21 
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я. 
Суддя-доповідач Василишин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача                Василишин Л.В.
суддів:                        Горейко М.Д., Максюти І.О.
секретаря                        Петріва Д.Б.
за участю апелянта ОСОБА_1 , адвоката Брайляк Є.Я.
представника відповідача адвоката Левкуна Д.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду від 22 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Міськевич О.Я. в м. Надвірна, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, 
в с т а н о в и в:
В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом.
Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 03 вересня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2012 році відповідач виїхав на заробітки в Чехію. Таким чином він на тривалий час самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати сім`ю. Це проявилося в тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, а саме на придбання продуктів харчування, одягу, медикаментів. Син повністю знаходиться на її утриманні. Наскільки їй відомо, відповідач працює в Чехії офіційно та отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати, що в українській валюті становить близько 40 000 грн щомісячно. Крім того, відповідач є забезпеченою людиною, має у власності рухоме та нерухоме майно, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, а тому може надавати допомогу на утримання сина. Її матеріальне становище на даний час дуже складне. Крім того, їхній з відповідачем син хворіє на анемію і на його лікування потрібні значні кошти. Через хворобу сина вона не має можливості влаштуватися на роботу. Власного житла вона не має, разом з сином вони проживають у будинку її батька та знаходяться на його матеріальному забезпеченні. Дитина потребує лікування, відпочинку на морі, проведення часу дозвілля, відвідування курсів іноземної мови та гуртків тощо.
Посилаючись на наведене, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 
Рішенням Надвірнянського районного суду від 22 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.
Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Стягнення аліментів розпочати з 13 серпня 2020 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 600грн сплачених витрат на професійну правничу допомогу та на користь держави 908 грн судового збору.
ОСОБА_1 на рішення суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що суд першої інстанції не врахував жоден з її доводів, а фактично лише продекларував їх у рішенні. Так, нею зазначалось, що у 2012 році відповідач поїхав на заробітки за кордон і таким чином фактично самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати сім`ю. Це проявляється в тому, що відповідач не надає коштів на утримання дитини, зокрема на придбання продуктів харчування, одягу, медикаментів. Син повністю знаходиться на її утриманні. З народження дитина часто хворіє на хвороби, властиві дитячому віку, в тому числі, як вбачається з обстеження в КЛ «Феофанія», синові встановлено діагноз: анемія неякісного генезу. Також син знаходиться на диспансерному обліку в Делятинському НКЦПМСД з діагнозом: дефіцитна анемія та навіть час від часу перебуває на стаціонарному лікуванні, що потребує значної суми коштів. Через діагноз дитини вона не має можливості працевлаштуватися. Тому визначений судом розмір аліментів – 2 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття фактично позбавить її можливості нормально існувати. В той же час відповідач вже багато років перебуває за кордоном, має тривалий побут Чеської Республіки, офіційно працевлаштований та отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати, що в українській валюті становить близько 40 000грн щомісячно. Також відповідач має власний дороговартісний автомобіль та житловий будинок в смт. Делятин, який він придбав перебуваючи у шлюбі, однак зареєстрував на ім`я своєї матері. Наведене підтверджується наданими нею доказами, зокрема скріншотами переписок, аудіозаписами, фотографіями. Таким чином відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 5 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд першої інстанції жодну з наведених обставин не врахував, чим порушив норми сімейного законодавства.
З наведених підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким заявлені нею позовні вимоги задоволити.
В засіданні апеляційного суду апелянт та її представник вимоги скарги підтримали в повному обсязі.
Представник відповідача скаргу не визнав, просив відмовити в її задоволенні . 
Вислухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позов частково та стягуючи з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі по 2 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції виходив із положень сімейного законодавства щодо обов`язку обох батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, при цьому врахувавшифакт проживання дитини з матір`ю, вік дитини, матеріальний стан позивача, яка не працює, проживає на тимчасові заробітки, додаткових доходів не має, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвиту та здоров`я дитини, незадовільний стан здоров`я дитини, яка часто хворіє та потребує постійного лікування, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є фізично здоровою людиною, відсутність у нього інших утриманців та його достатній матеріальний стан.
Колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.
Відповідно до статті 18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 
За приписами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
За змістом статей 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Розглядаючи справу, колегія суддів звертає увагу на такі обставини справи.
Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10, 11).
Позивачка разом з сином зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками Делятинської селищної ради ОТГ від 10 серпня 2020 року № 322 та від 10 серпня 2020 року № 930 (а.с. 8 звор., 9).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Делятинської селищної ради ОТГ зі слів заявника, ОСОБА_1 ніде не працює, рухомого і нерухомого майна не має. ОСОБА_1 проживає в будинку батьків. Заявниця виховує сина одна. Дитина часто хворіє. Чоловік заявниці з сім`єю не проживає. Заявниця потребує матеріальної допомоги (а.с. 13).
З копії консультативного заключення від 03 березня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив обстеження в КЛ «ФЕОФАНІЯ» та йому встановлено діагноз: Анемія неякісного ґенезу (а.с. 12). 
Згідно довідки КП «Делятинський некомерційний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 20 серпня 2020 № 518 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на диспансерному обліку, діагноз: Дефіцитна анемія. Додаткова хорда серця. ДЖВШ. Мітральна вада. 
Крім того, згідно довідки КП «Делятинський некомерційний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 09 жовтня 2020 року № 1536 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворів з 11 вересня 2020 року по 22 вересня 2020 року, діагноз: Гострий пієлонефрит (а.с. 39-40).
Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на території України офіційно не працевлаштований.
Разом з тим, відповідно до повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, наданого на виконання ухвали суду від 07 грудня 2020 року, відповідач ОСОБА_2 в період з 16 грудня 2015 року по 07 грудня 2020 року 33 рази здійснював перетин державного кордону України, а саме: 17 разів по напряму «виїзд», 16 разів по напряму «в`їзд» (а.с. 51).
У судовому засіданні представник відповідача не заперечив тверджень позивача, що відповідач працює на території республіки Чехія. Однак, заперечив в частині її доводів про постійне працевлаштування на одному із заводів цієї країни. Суду пояснив, що відповідач дійсно працює в Чехії на тимчасових підробітках, заробляє не значні кошти, тому не зможе сплачувати аліменти в розмірі встановленому судом.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно з частиною 1 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задоволити частково та стягувати аліменти в розмірі 2 000 грн щомісячно, врахувавши факт проживання дитини з матір`ю, вік дитини, матеріальний стан позивача, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав правильну оцінку обставинам щодо підстав стягнення аліментів та обов`язку відповідача їх сплачувати, однак не погоджується з висновком в частині розміру таких. 
При цьому, колегія суддів виходить з того, що відповідач має своїм обов`язком матеріально забезпечувати єдину дитину, він є молодою працездатною особою. Сторона не вказувала на наявність медичних протипоказань по стану здоров`я, про наявність інших утриманців чи інших обставин, що унеможливлюють сплату аліментів.
Документальних даних щодо фінансового стану сторін матеріали справи не містять, оскільки за повідомленням обох, вони офіційно на території України не працевлаштовані, як і не мають у власності зареєстрованих активів. Однак, вирішуючи питання щодо стягнення аліментів, суд першої інстанції правильно виходив з того, що на час розгляду справи дитина перебуває виключно на утриманні матері і цю обставину не заперечив в судовому засіданні представник відповідача. Сторона відповідача не заперечує факт роботи ОСОБА_2 в Чеській Республіці, оскільки заперечення стосуються виду заробітків.
Слід звернути увагу, окрім обставин, врахованих судом першої інстанції, і на те, що дитина малолітня, у зв`язку з діагнозом: Гострий пієлонефрит, Дефіцитна анемія. Додаткова хорда серця. ДЖВШ. Мітральна вада та характером перебігу хвороби, що включає постійний контроль лікаря, потребує особливого догляду та харчування у зв`язку з чим, на думку суду , обґрунтованим та зваженим буде розмір аліментів в сумі 3 000 грн щомісячно.
Тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення зі зміною розміру стягуваних аліментів до 3 000 грн. 
Заперечення представника відповідача щодо неможливості сплати заявленої суми у силу непостійності заробітків ОСОБА_2 і її слід зменшити до встановленого державою мінімуму – 1 109 грн суд не приймає до уваги, оскільки сторона рішення суду не оскаржувала.
Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.
Рішення Надвірнянського районного суду від 22 березня 2021 року змінити в частині визначення розміру аліментів до стягнення.
Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:
«Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.»
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови оформлено 15 червня 2021 року.

Суддя-доповідач:                                                        Василишин Л.В.
Судді:                                                                        Горейко М.Д.
Максюта І.О.