Постанова
Іменем України 
 
26 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 725/3121/20
провадження № 61-18467св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт»,
заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Приватна фірма «Інтервал», ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівців від 22 липня 2020 року в складі судді Стоцької Л. А. та постанову Чернівецького апеляційного суду 
від 03 листопада 2020 року в складі колегії суддів: Литвинюк І. М., Лисака І. Н., Перепелюк І. Б.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» (далі - ТОВ «ФК «Горизонт») звернулося до суду із заявою, в якій просило замінити сторону у справі № 2-1688 2010 року за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») 
до Приватної фірми «Інтервал» (далі - ПФ «Інтервал»), ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме замінити позивача (стягувача) ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Горизонт».
 
Обґрунтовуючи заяву, посилалось на те, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 27 вересня 2010 року задоволено позов 
ПАТ «УкрСиббанк» до ПФ «Інтервал», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнено солідарно з ПФ «Інтервал» та ОСОБА_1 
на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту від 02 вересня 2008 року № 11389931000 та Договору поруки від 02 вересня 2008 року в розмірі 1 909 146 грн 30 коп.
 
Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» придбало у ПАТ «УкрСиббанк» борг боржника 
ПФ «Інтервал» та ОСОБА_1 перед ПАТ «УкрСиббанк».
 
12 вересня 2019 року відбувся електронний аукціон з продажу лоту 
№ UKR-2019-04 та згідно з протоколом електронного аукціону від 12 вересня 2019 року майно ПАТ «Дельта Банк», яке складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, укладеними із суб`єктами господарювання та фізичними особами, дебіторської заборгованості 
та майнових прав за цінними паперами, було передано переможцю аукціону 
ТОВ «ФК Горизонт».
 
28 жовтня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК Горизонт» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав № 2067/К, за яким право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором 
від 02 вересня 2008 року № 11389931000, перейшло до ТОВ «ФК Горизонт».
 
Посилаючись на викладене, ТОВ «ФК «Горизонт» просило замінити сторону 
у справі № 2-1688 2010 року за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ПФ «Інтервал», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Горизонт».
 
Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій
 
Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 22 липня 2020 року, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду 
від 03 листопада 2020 року, заяву задоволено. 
 
Замінено сторону у справі № 2-1688 2010 року за позовом ПАТ «УкрСиббанк» 
до ПФ «Інтервал», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме - стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Горизонт».
 
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ФК «Горизонт» набуло права вимоги за кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги від 28 жовтня 2019 року, оскільки згідно 
з договором про відступлення права вимоги банк відступив шляхом продажу новому кредитору ТОВ «ФК «Горизонт» належні банку права вимоги, а новий кредитор набув в обсязі та на умовах, визначених договором, права вимоги банку до позичальників - боржників.
 
Апеляційний суд, залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, зазначив, 
що заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги 
із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. Заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе 
на будь-якій стадії процесу.
 
З огляду на викладене правильним є висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заяви ТОВ «ФК «Горизонт» про заміну сторони виконавчого провадження.
 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У грудні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, 
в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Обґрунтовуючи свою позицію, посилається на те, що подана заява не могла бути прийнята судом першої інстанції, оскільки заявником не сплачено судовий збір, до заяви не були додані копії всіх документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб, а ОСОБА_2, який брав участь у справі 
як уповноважений за довіреністю представляти інтереси ТОВ «ФК Горизонт» 
не має підтверджених повноважень адвоката.
 
Вважає, що судами попередніх інстанцій неправильно визначено характер правовідносин, які виник на підставі поданої ТОВ «ФК «Горизонт» заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
 
Особа, яка подає касаційну скаргу, також зазначає, що її не було належним чином повідомлене про розгляду справи, що є порушенням норм процесуального права та права на справедливий суд.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «ФК «Горизонт» зазначає, що ухвала суду про надання йому процесуального статусу стягувача, тобто про заміну кредитора, відповідає нормам процесуального права та постановлена відповідно до статей 512, 514 ЦК України поза межами виконавчого провадження із дотриманням вимог статті 442 ЦПК України.
 
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують процесуальні повноваження представника ТОВ «ФК «Горизонт».
 
Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд заяви про заміну сторони вважає безпідставними.
 
Також товариство звертає увагу на те, що частиною другою статті 4 Закону України № 3674-VI «Про судовий збір» не визначено розмір судового збору при поданні заяви про заміну сторони виконавчого провадження. 
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її з Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд встановив, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців 
від 27 вересня 2010 року задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ПФ «Інтервал», ОСОБА_1 та стягнено солідарно з ПФ «Інтервал» та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 02 вересня 2008 року № 11389931000 та договором поруки 
від 02 вересня 2008 року № 226774 у розмірі 1 909 146,30 грн.
 
Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року борг боржника ПФ «Інтервал» перед АКІБ «УкрСиббанк» придбаний кредитором ПАТ «Дельта Банк». 
 
12 вересня 2019 року відбувся електронний аукціон з продажу лоту 
№ UKR-2019-04, за яким майно ПАТ «Дельта Банк», що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, укладеними із суб`єктами господарювання та фізичними особами, дебіторської заборгованості 
та майнових прав за цінними паперами, було передано переможцю аукціону 
ТОВ «ФК «Горизонт».
 
28 жовтня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Горизонт» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав № 2067/К, відповідно 
до якого право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором від 02 вересня 2008 року № 11389931000, відступлено ТОВ «ФК «Горизонт».
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі - 
ЦПК України)  завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод 
чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, а саме рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права 
чи порушення норм процесуального права.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої статті 516 Цивільного кодексу України (далі - 
ЦК України) заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, така заміна в результаті відступлення права вимоги (цесія) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу, не впливає на обов`язок боржника погашати кредит взагалі, в тому числі первісному кредитору у випадку неповідомлення його про передачу права вимоги іншій особі.
 
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження 
у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
 
Доказами правонаступництва, залежно від підстав виникнення, можуть бути, зокрема, правочини щодо заміни кредитора або боржника у зобов`язанні (статті 512, 513, 520, 521 ЦК України).
 
Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав.
 
Можливість процесуального правонаступництва визначається можливістю правонаступництва в матеріальному праві. При цьому в матеріальному праві виділяють універсальне та сингулярне правонаступництво. Універсальне правонаступництво має місце в тих випадках, коли перехід прав та обов`язків однієї юридичної особи до іншої відбувається в результаті реорганізації, а поміж фізичними особами - в порядку спадкування. Сингулярне правонаступництво має місце, коли сторона переуступає правом вимоги, чи здійснює переведення боргу, або приймає борг іншої особи на себе. Розподіл матеріального правонаступництва на універсальне та сингулярне пов`язаний з об`єктом прав 
та обов`язків, що переходять до правонаступника. Матеріальне правонаступництво може бути універсальним чи сингулярним. Процесуальне правонаступництво, хоча і є необхідним наслідком правонаступництва 
в матеріальному праві, завжди універсальне: в рамках процесу правонаступник 
в усіх випадках цілком замінює правопопередника і користується комплексом процесуальних прав та обов`язків сторони чи третьої особи. Процесуальне правонаступництво настає після оформлення матеріального правонаступництва. Правонаступник повинен пред`явити до суду докази, які підтверджували 
б правонаступництво в матеріальному праві (свідоцтво про право власності, документ про реорганізацію юридичної особи, переуступний напис), а суд виносить ухвалу про те, що правонаступник замінив у спірних правовідносинах сторону, що вибула. Отже, підставою для виникнення процесуального правонаступництва є матеріальне правонаступництво або інша заміна осіб 
у матеріальних правовідносинах.
 
Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу (частина перша статті 442 ЦПК України).
 
Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження 
з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.
 
Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки 
в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише 
у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
 
Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк 
з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. 
 
Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
 
Колегія суддів касаційного суду відхиляє доводи касаційної скарги щодо розгляду судом першої інстанції заяви про заміну сторони виконавчого провадження за відсутності ОСОБА_1 , оскільки такі доводи були предметом розгляду апеляційного суду та були обґрунтовано відхилені апеляційним судом, який зазначив, що боржники були повідомлені належним чином про час та місце розгляду заяви, а неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
 
Касаційний суд також відхиляє доводи касаційної скарги щодо непідтвердження повноважень представника заявника.
 
Матеріали справи містять довіреність від 28 лютого 2018 року, видану ТОВ «ФК «Горизонт», на представництво інтересів та ведення справ у всіх судових установах, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я ОСОБА_2 , що належним чином підтверджує повноваження ОСОБА_2 як представника ТОВ «ФК «Горизонт».
 
Безпідставними є й доводи про те, що суд прийняв заяву про заміну сторони 
у справі з порушенням норм процесуального права, оскільки заявник не сплатив судовий збір.
 
Так, статтями 3 і 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - закон № 3674-VI) визначено об`єкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних заяв чи інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.
 
Наведений у пунктах 1, 4 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до суду або 
за вчинення яких судом встановлено ставки судового збору, за своїм змістом 
є вичерпним. Отже, справляння судового збору з інших позовних заяв (заяв, скарг), що подаються до суду, не зазначених у частині другій статті 4 Закону 3674-VI, не передбачено.
 
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди попередніх інстанцій правильно визначили характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки такі судові рішення 
є законними та обґрунтованими, прийняті з дотриманням вимог процесуального та матеріального закону, а доводи касаційної скарги висновків судів 
не спростовують.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної 
чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на те, що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в судах першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 липня 2020 року 
та постанову Чернівецького апеляційного суду від 03 листопада 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: | С. Ю. Бурлаков
| В. М. Коротун
| М. Є. Червинська