ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/664/21 Справа № 215/2668/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 квітня 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Скоробогатька В.Ю. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрити за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності
ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
       Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. Закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення трьохмісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності.
       В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №415911 від 24.04.2020 року вказано, що 14.04.2020 р., 08:15 год., в м. Кривий Ріг, Тернівський район, на нерегульованому перехресті вул. Тімірязєва та вул. Армавірська, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем КІА SORENTO, номерний знак НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, виконуючи обгін на вищевказаному перехресті, не переконався, що водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 21061, номерний знак НОМЕР_2 , подав сигнал про намір виконання маневру повороту ліворуч, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення, після чого автомобіль ВАЗ 21061, номерний знак НОМЕР_2 , по інерції продовжив рух, та скоїв наїзд на автомобіль ВАЗ 21093, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріального збитку. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3.б, 14.2 б, 14.6а Правил дорожнього руху України. 
Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Скоробогатько В.Ю. діючий в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2021 року, а провадження по справі закрити за відсутністю складу правопорушення. 
       Стосовно пропущеного строку зазначає, що з 12.03.2021 по 26.03.2021 рр. Він знаходився на лікарняному, що підтверджується листом непрацездатності.
       В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
       Зазначає, що відповідно до висновку експертного дослідження було встановлено, що в діях водія ОСОБА_1 не вбачалось невідповідностей вимогам ПДР.
       Вважає, що саме водій ОСОБА_2 винен у скоєному ДТП. На думку апелянта, водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1 ПДР.
       Акцентує увагу на тому, що суд першої інстанції самостійно встановив причинно - наслідковий зв`язок з ДТП та вийшов за межі пред`явленого обвинувачення.
       Вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у призначенні експертизи.   
Позиція учасників апеляційного перегляду.
       В судовому засіданні ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Скоробогатько В.Ю. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати і провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Мотиви апеляційного суду.
       Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
       Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
       Враховуючи позицію апелянта, яка зводиться до того, що він не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, а також те, що повістку до суду він не отримував, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважає за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.
       У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
       У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.
       Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
       Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
       Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.
       Окрім того вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 415911 від 24.04.2020 року; схемою місця ДТП; фототаблицею; поясненнями ОСОБА_1 ; поясненнями ОСОБА_4 ; поясненнями ОСОБА_5 ; довідкою від 24.04.2020 року національної автоматизованої інформаційної системи про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія; рапортом інспектора поліції.
       Відповідно до п.10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху".
       Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, відповідно до п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, бути уважним, стежити за правильністю розміщення кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
       Відповідно до п. 14.2 б Правил дорожнього руху України, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.
       Відповідно до п.14.6а Правил дорожнього руху України, обгін заборонено на перехресті.
       Суд апеляційної інстанції критично ставиться до вимог апеляційної скарги стосовно не надання оцінки порушень з боку водія ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, оскільки судом першої інстанції було досліджено та проаналізовано всі матеріали адміністративного провадження та зроблений правильний висновок, що в діях ОСОБА_4 не вбачається будь - яких порушень. 
       Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.
       Таким чином, в даному випадку протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №415911 від 24.04.2020 року був складений щодо ОСОБА_1 , а не на ОСОБА_4 .
       Апеляційний суд цілком погоджується і з висновками суду першої інстанції в частині того, що з наданої схеми ДТП та фототаблиці доданої до неї вбачається, що зіткнення відбулося на проїздній дорозі загальною шириною 10.3м за відсутності розмітки на ній, та на відстані 14.7м від електроопори №78, яка знаходиться з лівого боку напрямку руху траспортних засобів КІА SORENTO та ВАЗ 21061 в межах перехрестя, що свідчить про здійснення водієм ОСОБА_1 маневру обгону в межах нерегульованого перехрестя. Також із пояснень потерпілого ОСОБА_5 слідує, що він, керуючи автомобілем з вул.Армавірська, зупинився на перехресті з увімкненим лівим показчиком повороту, надаючи перевагу в русі автомобілям ВАЗ 21061 і КІА SORENTO, які рухалися праворуч від нього з увімкненими лівими показчиками повороту. Коли автомобіль КІА SORENTO допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ, яке відбулося у ліву задню дверь автомобиля ВАЗ, останній зіткнувся з його автомобілем. 
       Слід зазначити, що показання потерпілого та свідка не містять суперечностей, узгоджуються між собою в частині наближення автомобіля ВАЗ, під керування потерпілого ОСОБА_4 , до перехрестя з увімкненим покажчиком лівого повороту.
       Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги в якості невинуватості ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні висновок експертного дослідження №19/104-17/1/4д/10 від 19.11.2020 року, оскільки на проведення вказаного дослідження, експерту було надано лише заява про призначення автотехнічного дослідження, лист з вихідними даними та схема місця ДТП без врахування всіх матеріалів, які містяться у справі про адміністративне правопорушення в тому числі і пояснень інших учасників ДТП. Тому в даному випадку апеляційний суд ставить під сумнів достовірність та об`єктивність вказаного експертного висновку.
       При цьому слід зазначити, що висновок експерта не є обов`язковим для суду та так само, як і будь-які інші докази у справі, оцінцюється судом за його внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що судом першої інстанції було зроблено.
       Таким чином, твердження апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є необґрунтованими та не узгоджуються із матеріалами адміністративного провадження та наявними в них доказами.
       Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.  
       Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
       Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
       У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
       Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості  ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Справу судом першої інстанції розглянуто із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.
       За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.
       Керуючись ст. 294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
               
       Поновити адвокату Скоробогатьку В.Ю. діючому в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2021 року.
       Апеляційну скаргу адвоката Скоробогатька В.Ю. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2021 року - залишити без змін.   
       
       Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                          Г.П. Слоквенко