У х в а л а  
 
01 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 639/7235/18
провадження № 61-4090 ск 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,                   Стрільчука В. А., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року в справі за позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у вигляді вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про захист прав споживачів, визнання протиправним та скасування рішення комісії,
 
В с т а н о в и в:
 
14 грудня 2018 року представник публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз», яке змінило найменування на акціонерне товариство «Харківміськгаз»(далі - АТ«Харківміськгаз»), - Мар`їна І. О., звернулася в Жовтневий районний суд м. Харкова з позовом до   ОСОБА_1 , уякомупросила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у вигляді вартості необлікованого (донарахованого) об`єму газу в сумі 156 803,02 грн та судові витрати.
 
29 липня 2019 року представник  ОСОБА_1  -   ОСОБА_2 , звернувся в Жовтневий районний суд м. Харкова із зустрічною позовною заявою до АТ «Харківміськгаз», у якій просив визнати протиправним та скасувати рішення комісії АТ «Харківміськгаз» з розгляду акту про порушення № 02.5.1/76/18 від 23травня 2018 року, оформленого протоколом № б/н від 27 липня                          2018року, зобов`язати АТ «Харківміськгаз» відновити ОСОБА_1 газопостачання.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 лютого 2020 року задоволено позов АТ «Харківміськгаз»; стягнуто з ОСОБА_1 на користь             АТ «Харківміськгаз» заборгованість у вигляді вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу за період з 23 листопада 2017 року по 09 травня 2018 року в сумі 156 803,02 грн та судовий збір у розмірі                         2 352,05 грн; відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до                                    АТ «Харківміськгаз». 
Постановою Харківського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 лютого 2020 року залишено без змін.
12 березня 2021 року представник  ОСОБА_1  - ОСОБА_2 надіславзасобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року.
 
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 25 лютого 2021 рокута направити справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.
 
Дослідивши касаційну скаргу  ОСОБА_1 ,Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:                    а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу;  справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щовиникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на                   01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а ціна позову у справах, у яких заявлено кілька самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.
 
Як убачається з матеріалів касаційного провадження предметом позову є про стягнення заборгованості у вигляді вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу.
 
Ціна позову в даній справі становить 156 803,02 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00*100=227 000,00 грн).
 
Верховний Суд урахував ціну позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільствата дійшов висновку, що дана справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом                           1 частини шостої статті 19 ЦПК України. 
 
Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Разом із цим, у касаційній скарзі заявник зазначає, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки в судовому рішенні убачається неоднозначність судової практики.
 
Доводи касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції не враховані висновки Верховного Суду, які викладені в постановах                       від 18 лютого 2021 року в справі № 569/13821/18, від 10 лютого 2021 року в справі № 205/2554/14 є необґрунтованими, оскільки у наведених заявником рішеннях суду касаційної інстанції та оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції встановлено різні фактичні обставини у справах. 
 
Зазначені у касаційній скарзі інші аргументи суд вважає необґрунтованими, оскільки вони є виключно його суб`єктивними судженнями заявника та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судом апеляційної інстанції.
 
Інших належних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в малозначній справі, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі не наведено, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням указаного, оскільки  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У х в а л и в:
                                                                                                                                      
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року в справі за позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у вигляді вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про захист прав споживачів, визнання протиправним та скасування рішення комісії.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           В. М. Ігнатенко

 
                                                                                                                      С. О. Карпенко

 
                                                                                                                      В. А. Стрільчук