Справа № 159/4064/20 	Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М. 	
Провадження № 22-ц/802/435/21  Категорія: 66 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
14 квітня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Осіпука В.В., Шевчук Л.Я.,
секретар судового засідання – Концевич Я.О.,
з участю позивача – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою позивачів – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2021 року,         
                                          В С Т А Н О В И В :
13 серпня 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_1 звернулися до суду із зазначеним позовом, який мотивують тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , у якій після укладення шлюбу із ОСОБА_2 з 02.04.2014 зареєстрована відповідач ОСОБА_5 , яка з березня 2019 року у квартирі не проживає, у зв`язку із чим просили визнати її такою, що втратила право користування зазначеною квартирою.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2021 року в позові відмовлено.
В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати це рішення та ухвалити нове – про задоволення позову.
Відзив на апеляційну скаргу відповідач не подавала.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.
Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Крім того, інші позивачі надіслали письмові клопотання про розгляд справи у їх відсутності.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 11.11.1997, виданого відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», усі позивачі являються співвласниками квартири АДРЕСА_2 (а.с.11, 26).
Відповідачка ОСОБА_5 зареєстрована у цій квартирі після одруження із ОСОБА_2 , як член його сім`ї та вселилася зі згоди позивачів (а.с.12-18).
Згідно зі статтею 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).
Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.       
Судом встановлено, що відповідач не з березня 2019 року, а влітку 2019 року вибула зі спірного житлового приміщення і не проживає у квартирі.
Оскільки відповідач вибула зі спірного житла влітку і з позовом позивачі звернулися також влітку, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність передбачених ст. 405 ЦК України підстав для задоволення позову, оскільки позивачами не доведено відсутності відповідача у житлі понад один рік.
Виходячи з наведеного, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Разом із тим, зазначене рішення суду не перешкоджає позивачам повторно звернутися із аналогічним позовом при наявності підтверджених для такого позову підстав та обставин.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд           
                                         П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий – суддя  

Судді