Ухвала
 
29 червня 2021 року
місто Київ
 
справа № 205/9115/19
провадження № 61-10283ск21
 
Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» Дніпровської міської ради про визнання незаконними дій медичного працівника та відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 17 червня 2021 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
За правилами частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.
Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.
У касаційній скарзі заявник зазначає, що строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції від 31 березня 2021 року, яка заявником, за його твердженням, не отримана до теперішнього часу, не пропущено. Із текстом оскаржуваного рішення заявник ознайомилася 20 травня 2021 року на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.
Верховний Суд визнає, що доказом отримання судового рішення може бути визнано відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у разі направлення копії такого рішення засобами поштового зв`язку, або докази, які свідчать про отримання копії рішення суду безпосередньо у приміщенні суду (канцелярії).
Оскільки до відкриття касаційного провадження Верховний Суд не має можливості перевірити наявність в матеріалах справи доказів щодо отримання/неотримання заявником копії оскаржуваного рішення, а посилання заявника на ознайомлення із текстом оскаржуваного рішення на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень не може бути єдиною підставою на підтвердження поважності причин пропуску строку на звернення із касаційною скаргою, відповідні докази мають бути надані заявником суду касаційної інстанції.
Зазначене зумовлено тим, що Верховний Суд, перевіряючи такий довід на стадії відкриття касаційного провадження, об`єктивно позбавлений можливості перевірити його достовірність щодо дійсної дати ознайомлення заявника із оскаржуваним рішенням за матеріалами справи.
З метою вирішення процесуального питання поновлення строку на касаційне оскарження заявнику потрібно надати докази поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції.
ІІ.Щодо розміру судового збору, який підлягає оплаті за подання касаційної скарги, Верховний Суд зазначає про таке.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції станом на час подання касаційної скарги) за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
За змістом рішень судів першої та апеляційної інстанцій позивач у жовтні 2019 року звернулася до суду із позовом про:
-     визнання незаконними дії медичного працівника ОСОБА_2 щодо розголошення, розкриття конфіденційної інформації - діагнозу позивача;
-     стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» Дніпровської міської ради відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000, 00 грн
Отже, пред`явлений позов містить вимоги майнового та немайнового характеру.
Сума судового збору за подання позовної заяви за вимогами майнового характеру, з якою звернулася у жовтні 2019 року фізична особа у цій справі, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768, 40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9 605, 00 грн).
За подання позовної заяви за вимогами немайнового характеру, з якою звернулася у жовтні 2019 року фізична особа у цій справі становить 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768, 40 грн).
За правилом частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Враховуючи вимоги майнового та немайнового характеру, судовий збір, який підлягав сплаті за подання позову у цій справі, становив у розмірі 2 768, 40 грн (2 000, 00 + 768, 400), відповідно, за подання касаційної скарги підлягає сплаті судовий у розмірі 5 536, 80 грн.
До касаційної скарги додано клопотання, в якому заявник просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на те, що розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги у цій справі перевищує 5 відсотків розміру річного доходу заявника, який дорівнює 12 600, 00 грн.
На підтвердження свого майнового стану, заявником надано інформацію про розмір нарахованих та утриманих сум з пенсії за період з квітня 2020 року до березня 2021 року.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).
Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).
Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
Частиною третьою статті 136 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: 
а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; 
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Отже, ураховуючи розмір судового збору, який підлягає оплаті заявником за подання касаційної скарги у цій справі (5 536, 80 грн), відомості про майновий стан заявника (12 600, 00 грн), Верховний Суд встановив наявність підстав для зменшення розміру належного до сплати судового збору, проте відмовляє у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. У такому висновку Суд виходить з необхідності забезпечення відповідального та добросовісного виконання учасниками розгляду справи своїх процесуальних обов`язків та реалізації наданих процесуальним законом повноважень.
Суд зменшує розмір судового збору за подання скарги до суду касаційної інстанції до розміру 5 відсотків розміру річного доходу заявника, що становить 630, 00 грн, який заявнику необхідно оплатити у строк, визначений у цій ухвалі суду касаційної інстанції. На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його оплату.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених 
статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Суд роз`яснює, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина третя статті 185 ЦПК України).
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» Дніпровської міської ради про визнання незаконними дій медичного працівника та відшкодування моральної шкоди, залишити без руху.
Надати для усунення зазначених недоліків строк тривалістю в десять дніввід моменту отримання копії цієї ухвали суду.
У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                 С. О. Погрібний