ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17856/20                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Шулежко В.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 червня 2021 року                                                               м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді                         Ганечко О.М.,
суддів:                                                               Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду вміста Києва від 22 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
  
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить: 
- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування обмежень десятикратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, при перерахунку та виплаті з 01.01.2016 позивачу щомісячного пенсійного забезпечення;
- зобов`язати відповідача виплачувати з 01.01.2016 позивачу призначену йому пенсію без обмеження її максимальним розміром з виплатою різниці між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією з 01.01.2016 з врахуванням індексації різниці під час виплати різниці між належною до сплати та фактично виплаченою    пенсією за період з 01.01.2016 до моменту здійснення перерахунку.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що пенсійний орган, виконуючи перерахунок пенсії на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2019 у справі №640/19651/18, протиправно обмежив розмір раніше нарахованої пенсії, посилаючись на пункт 7  статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки вказане положення закону визнано неконституційним відповідно до  рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016. 
Також позивач зауважує, що норми стосовно обмеження максимальним розміром пенсій, які призначаються з 01.01.2016 відповідно до  Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»,  не розповсюджуються спірні правовідносини, оскільки пенсія призначена йому у 2005 році, а з 01.01.2018 у нього виникло лише право на перерахунок пенсії, що відповідно є різними формами реалізації права громадянина на пенсійне забезпечення.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2021 року позов задоволено повністю: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження максимальним розміром пенсії при проведенні її перерахунку ОСОБА_1 з 01.01.2018р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 р. без обмеження максимальним розміром з 01.01.2018р, з урахуванням раніше виплачених сум.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій зазначає, що задовольняючи позовні вимоги повністю, суд першої інстанції визнав протиправними дії відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром лише з 01.01.2018 року, а не як просив позивач у позові - з 01.01.2016 року, а також зобов`язав відповідача вчинити відповіді дії щодо перерахунку пенсії з 01.01.2018 року, а не з 01.01.2016 року, як просив позивач. 
Окрім того, позивач зазначає, що судом першої інстанції не вирішено питання щодо індексації різниці між належною до сплати та фактично виплаченою сумою, а також щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу для іншої сторони спору, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегією суддів встановлено наступне.
ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років на підставі  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  у розмірі 90% грошового забезпечення.
Після перерахунку пенсії позивачу в порядку виконання рішення Окружного адміністративного суду в м. Києві у справі №640/19651/18 розмір пенсії визначений з обмеженням максимальним розміром, з чим не погоджудився позивач та звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з проханням зняти вказані обмеження та здійснити перерахування і виплату пенсії у повному обсязі.
Проте, листом від 10.06.2020 №11689-11892/О-02/8-2600/20 відповідач повідомив позивача, що пенсія виплачується відповідно до норм чинного законодавства, а рішення суду виконано в повному обсязі та у межах покладених зобов`язань.
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, який розглянуто Окружним адміністративним судом міста Києва, ухвалено рішення від 22 березня 2021 року, відповідно до якого позовні вимоги задоволено повністю. 
Водночас, як встановлено колегією суддів, судом першої інстанції визнано протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві  щодо застосування обмежень десятикратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, при перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум з 01.01.2018 року, а не з 01.01.2016 року, як просив позивач у позові.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є  Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  (далі - Закон №2262-ХІІ), яким держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного  законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до  статті 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», обов`язок нарахування та виплати пенсій покладено на органи Пенсійного фонду.
Частиною 4  статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  встановлено, що усі призначені за цим  Законом  пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою  статті 51 цього Закону.
Як вбачається з матеріалів справи, пенсію позивачу призначено з березня 2005 року на підставі  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  у розмірі 90% грошового забезпечення.
Після проведення в березні 2018 року перерахунку пенсії позивача, відсоткове значення розміру грошового забезпечення, який використовувався відповідачем для її розрахунку склав 70% грошового забезпечення, з чим не погодився ОСОБА_1 та звернувся до суду з адміністративним позовом.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2019 у справі № 640/19651/18 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо зменшення основного розміру пенсії під час її перерахунку відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»  з 90% від відповідних сум грошового забезпечення до 70% від відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з 90% від відповідних сум грошового забезпечення. 
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2019 у справі             № 640/19651/18 набрало законної сили відповідно до ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2019.
Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, останнім зазначено, що після виконання рішення суду розмір пенсійної виплати позивача з урахуванням  статті 2 Закону №3668  з 01.01.2018 становить 13730,00 грн., з 01.07.2018 - 14350,00 грн., з 01.12.2018 - 14970,00 грн., з 01.07.2019 - 15640,00 грн., з 01.12.2020 - 16380,0 грн. Після проведеного перерахунку за рішенням суду доплата різниці пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017 відсутня, оскільки розмір пенсійної виплати в зазначений період не змінився (10740,00 грн.).
Згідно з частиною сьомою  статті 43 Закону №2262-ХІІ  в редакції  Закону України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України"  (далі - Закон №911-VIII), (яка набрала чинності з 1 січня 2016 року), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016  визнано такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), положення частини сьомої  статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII.
Згідно пункту 2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016 положення частини сьомої  статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до частини 7  статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції    Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774, який набрав чинності з 01.01.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з    урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до  статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, в редакції  Закону України від 24.12.2015 №911-VIII, на час здійснення позивачу перерахунку пенсії, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати 10740 грн.
Відповідно до пункту 2  Прикінцевих та перехідних положень цього Закону №3668-VI  обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим  Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону  України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII  дія положень цього  Закону  щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.
Тобто, частина сьома  статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення  рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.
За таких обставин, внесені  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774  до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Окрім того, передбачені  статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  обмеження пенсій максимальним розміром введені в дію  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII.
В той же час, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону  №911-VIII  передбачено, що дія положень цього  Закону  щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016, при цьому в ході судового розгляду встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  з березня 2005 року.
Отже пенсія позивача за вислугу років має бути перерахована з 01.01.2016 без обмеження її максимальним розміром.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та відповідні ним правовідносини, проте помилково визначив у резолютивній частині рішення від 22 березня 2021 року дату з якої підлягає перерахунку пенсія ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, а саме: вказав з 01.01.2018 року замість з 01.01.2016 року.
В частині доводів позивача щодо наявності підстав для зобов`язання відповідача виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією з урахуванням вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. №1282-ХІІ (далі -  Закон №1282-ХІІ, колегія суддів зазначає, що зазначеним Законом визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених  Конституцією України  гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Згідно  статті 1 вказаного Закону  індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 цього Закону  передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим  законом, до якого  стаття 9 Закону №2011-ХІІ  містить відсилочну норму механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями  Закону № 2011-XII  або  Закону № 2262-ХІІ.
Статтею 6 Закону №1282-ХІІ  встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених  статтею 4 цього Закону, у встановленому  законом  порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Згідно зі  статтею 4 вказаного Закону № 1282-ХІІ  індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього  Закону.
Пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого  постановою КМУ від 17 липня 2003 р. № 1078, передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Слід зазначити, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
Колегія суддів звертає увагу на те, що під час розгляду аналогічних правовідносин у справі №638/9697/17 Верховний Суд у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.04.2019 р. відступив від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах в частині відсутності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої військовослужбовцем індексації грошового забезпечення, викладеного у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 6 та 13 березня 2019 року у справах №522/11262/16-а (провадження № К/9901/18884/18, К/9901/18886/18) та №522/7855/17 (провадження №К/9901/5388/17, № К/9901/5385/17) відповідно, та сформулював наступний правовий висновок: незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема  Закону № 2262-ХІІ  та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема  Закону №2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема  Закону № 2017-ІІІ,  Закону № 1282-ХІІ, та Порядку № 1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.
 З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що під час перерахунку пенсії позивача пенсійний орган має враховувати положення Закону України  «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. №1282-ХІІ.
Окрім зазначеного, в частині вимог позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення колегія суддів зазначає, що оскільки станом на час розгляду справи не вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, відсутні докази того, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення, підстави для задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення відсутні.  
Частиною першою статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України визначені підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення. 
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Отже, колегія суддів знаходить правові підстави для зміни та доповнення рішення суду першої інстанції. 
Керуючись статтями 242-244, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                  П О С Т А Н О В И В:
  
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2021 року змінити.
Викласти абзаци другий та третій резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2021 року у справі №640/17856/20 у наступній редакції:
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження максимальним розміром пенсії при проведенні її перерахунку ОСОБА_1 з 01.01.2016 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. №1282-ХІІ та  раніше виплачених сум.
Доповнити резолютивну частину рішення Окружного адміністративного суду міста Києві від 22 березня 2021 року у справі №640/18856/20 абзацом наступного змісту:
Відмовити у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
В решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києві від 22 березня 2021 року у справі №640/18856/20 залишити без змін.   

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
    
Суддя-доповідач:                                                                        О.М. Ганечко  
  
Судді:                                                                                                            В.В. Кузьменко

                                                                                                      Я.М. Василенко