ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15 червня 2021 року

м. Харків

Справа № 622/1253/20
Провадження № 22-ц/818/3032/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Кругової С.С.,
суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради до ОСОБА_1  про стягнення коштів сплаченої  тимчасової державної допомоги дітям, за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради на рішення  Золочівського районного суду Харківської області від 19 лютого 2021 року,-
 в с т а н о в и в:
У грудні 2020 року до Золочівського районного суду Харківської області зі Зміївського районного суду Харківської області за підсудністю надійшла позовна заява Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, в якій позивач, в особі свого представника, просить стягнути з відповідача кошти сплаченої тимчасової державної допомоги дітям в розмірі 3715,20 грн, крім цього просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на обліку в управлінні перебувала ОСОБА_2 , як одержувач тимчасової допомоги на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько якого, ОСОБА_1 , ухилявся від сплати аліментів. 
Вказана допомога призначалася відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 №189. 
Так, на підставі зазначеного Порядку, наданих ОСОБА_2 заяв про призначення допомоги та довідок Ленінського відділу ДВС ХМУЮ про те, що вона дійсно не отримувала на свою користь аліменти, що мають стягуватися з відповідача на утримання сина у розмірі 1000 грн, починаючи з 18.12.2013 і до досягнення дитиною повноліття, ОСОБА_2 призначалася тимчасова державна допомога на період з 01.09.2014 по 31.08.2015 загалом на суму 3715,20 грн. 

Після спливу останнього строку отримання допомоги за продовженням її виплати Зміївська до відділу соціальних допомог Управління не зверталася. Управлінням було встановлено, що відповідач станом на 17.01.2019 має місце реєстрації на території Золочівського району Харківської області. Відповідно до п.12 Порядку якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину, або встановлено місце проживання (перебування) одного з батьків, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги, стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду зі вказаною заявою.
Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 19 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Судове рішення мотивовано тим, що у позивача дійсно виникло право на стягнення з відповідача суми сплаченої тимчасової допомоги, але в той же час право на звернення з позовом у позивача виникло після початку здійснення виплат, а не з моменту встановлення місця реєстрації відповідача. Таким чином, суд прийшов до висновку, що слід відмовити у позові у зв`язку зі спливом строку давності.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить повністю скасувати рішення Золочівського районного суду Харківської області від 19.02.2021 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В апеляційній скарзі зазначає, що висновок суду про те, що право звернення до суду з позовом про стягнення коштів тимчасової допомоги виникло у Управління з початку здійснення виплат, а саме з 01.09.2014 є помилковим.
Пояснює суду, що у зв`язку з досить тривалим строком не звернення ОСОБА_2 за продовженням виплат допомоги, Управління цілком правомірно вважало, що остання не потребує такої допомоги, та припускало, що відповідач міг почати сплачувати аліменти.
Управління не було стороною виконавчого провадження, а тому і не мало право отримувати від органів державної виконавчої служби будь – яких даних стосовно виконавчих дій.
У зв`язку з такими обставинами, Управлінням були здійснені заходи щодо встановлення місця проживання боржника, і саме з дати встановлення, а саме 17.01.2019, у Управління виникло право на звернення до суду з позовом.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що відповідно до довідок про неотримання аліментів від 09.09.2014 №21360 та від 05.03.2015 №5801, наданих начальником Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Дилбарян А.А., ОСОБА_2 не отримувала аліменти від ОСОБА_1 у період з 22.02.2014 по 31.08.2014 та у період з 01.09.2014 по 01.03.2015 згідно з виконавчим листом №642/11838/13ц, виданим 17.02.2014 Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення аліментів зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1000 грн щомісячно.
19.09.2014 та 16.03.2015 ОСОБА_2 зверталася із заявами до Ленінського органу праці та соціального захисту населення про призначення тимчасової державної допомоги дітям, 

батьки яких ухиляються від сплати аліментів, які було прийнято та зареєстровано 19.09.2014 та 16.03.2015 за номерами № 70 та № 316 відповідно.
Рішеннями УПСЗН в Ленінському районі від 22.09.2014 та від 18.03.2015 ОСОБА_2 була призначена тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів на період з 01.09.2014 по 28.02.2015 та з 01.03.2015 по 31.08.2015 відповідно у розмірі 309,60 грн щомісячно.
Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат УПСЗН Холодногірського району м. Харків 28.04.2017 надав довідки про отримання ОСОБА_2 тимчасової допомоги на 1 дитину, коли мати (батько) ухиляються від сплати аліментів у розмірі 1238,40 грн за 2014 рік та у розмірі 2476,80 грн за 2015 рік.
Матеріали справи свідчать, та безпосередньо зазначено в позові, що виплати ОСОБА_2 призначено до 31.08.2015, тобто це дата останньої виплати.
Згідно з інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області ОСОБА_1 станом на 17.01.2019 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 25.01.2008.
Згідно із довідкою, виданою т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 , за період із 01.01.2017 по 27.04.2019 ОСОБА_1 нараховувалася заробітна плата та утримувалися кошти за виконавчими листами.
Відмовляючи у задоволенні вимог позову, районний суд виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності. Поважність причин пропущення строку позовної давності позивачем не доведена.
Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції погоджується частково.
Механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину передбачається «Порядком про призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме» затвердженим постановою КМУ від 22.02.2006 №189.
Згідно п.2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення.
Тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи. Для призначення допомоги на наступний шестимісячний строк одержувач подає лише заяву, в якій повідомляє про обставини, що можуть бути підставою для продовження виплати допомоги (п.7 Порядку).
Згідно п.10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину, про що одержувач допомоги зобов`язаний повідомити у десятиденний строк орган праці та соціального захисту населення, на підставі чого виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла одна з зазначених обставин.

Відповідно до п.12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину, або встановлено місце проживання (перебування) одного з батьків, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення: визначає суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та встановлює строки її повернення (протягом місяця); повідомляє одному з батьків про суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та строк її повернення; у разі неповернення коштів добровільно в установлені строки вирішує питання про їх стягнення у судовому порядку.
Згідно ч.10 ст.181 СК України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.
Враховуючи, що виплати управлінням припинені з 31.08.2015, позивач не був обмежений у праві своєчасно прийняти відповідне рішення про припинення виплат та звернутися до суду за стягненням виплаченої допомоги.
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). При цьому, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
Згідно роз`яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення» від 18.12.2009 №14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.
З огляду на викладені норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем при зверненні в суд із позовом пропущено строк позовної давності, однак суд апеляційної інстанції вважає, що його необхідно обраховувати від дати припинення виплат (31.08.2015). Питання щодо поновлення строку та обґрунтування поважності причин пропущення строку позовної давності позивачем не порушувалось.
При цьому, апеляційний суд приймає до уваги позицію Верховного Суду по справі №910/17317/17 від 19.03.2021 згідно якої, застосування позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту зі сплином часу.
Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, є ідентичними підставам, викладеним у позові, зводяться до довільного тлумачення норм права на власну користь.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити в частині мотивів.
Керуючись статями 367-369, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради - задовольнити частково.
Рішення змінити в частині мотивів. Мотивувальну частину викласти в редакції цієї постанови. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття. Касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова