ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ  ОКРУЖНИЙ  АДМІНІСТРАТИВНИЙ  СУД
У Х В А Л А
про зміну чи встановлення способу і порядку
виконання судового рішення

23 червня 2021 р.                           м. Чернівці                 Справа № 2а/2470/2451/11

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                       Брезіної  Т.М.,
за участю:           
секретаря судового засідання     Філянович О.І.,
представника позивача               Буряк О.І.,
представника відповідача           Олара В.Г.,    
представника третьої особи       Медведюк Д.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про зміну (або встановлення) способу і порядку виконання судового рішення по адміністративній справі за позовом  Підприємство "ДІМ" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області третя особа  на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби в Чернівецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень та стягнення з державного бюджету суми бюджетного відшкодування,-
          
В С Т А Н О В И В:
Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.12.2015 р. адміністративний позов задоволено частково. Скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернівці №0000770232 від 05.09.2011 р. про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 402958 грн та застосування штрафної санкції у розмірі 1 грн та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернівці №0000780232 від 05.09.2011 р. про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 138368 грн та застосування штрафної санкції у розмірі 1 гривень.   Зобов`язано відповідача виконати вимоги п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України щодо надання органу казначейства, у строки визначені Кодексом, висновку щодо стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 402948 гривень. Стягнуто із відповідача за рахунок його асигнувань судовий збір у розмірі 4039 гривень. В решті позову відмовлено.                                     
11.05.2016 р. видано виконавчий лист в адміністративній справі.
10.06.2021 р. до суду надійшла заява представника позивача про зміну способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №2а/2470/2451/11 шляхом стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України в Чернівецькій області на користь підприємства "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 402948 гривень. В обґрунтуванні поданого клопотання представник позивача зазначає, що на момент набрання законної сили рішенням у справі №2а/2470/2451/11, порядок відшкодування податку на додану вартість зазнав змін, що наразі унеможливлює виконати судове рішення у спосіб зазначений у резолютивній частині вказаного рішення. З вказаних підстав представник позивача вважає, що наявні достатні підстави для зміни способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №2а/2470/2451/11.
Ухвалою суду від 15.06.2021 р. призначено розгляд заяви представника позивача про зміну способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №2а/2470/2451/11 до судового засідання    на 22.06.2021 р.
У судовому засіданні 22.06.2021 р. представник позивача підтримав подану заяву, а представники відповідача та третьої особи не заперечували проти зміни способу і порядку виконання судового рішення.
Розглянувши заяву про зміну (або встановлення) способу і порядку виконання судового рішення по адміністративній справі, перевіривши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).
Також, засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 року у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), п. 95).
Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.
Відповідно до ч. 1   ст. 124 Конституції України   правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. 
Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 вказав, що за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. 
Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що «ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі №840/3112/18, яка враховується судом при розгляді даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.
З огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту та відновлення порушеного права позивача, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що на час звернення позивача до суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду у частині зобов`язання відповідача виконати вимоги п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України щодо надання органу казначейства, у строки визначені Кодексом, висновку щодо стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 402948 грн, не виконано.
Під час прийняття рішення в даній справі, судом застосовано правову позицію Верховного Суду України у рішенні від 16.09.2015 року № 21-881а15.
Суд вважав, що для повного захисту порушеного права позивача    необхідно зобов`язати відповідача надати органу казначейства, у строки визначені Кодексом, висновки щодо стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 402948 гривень.          
На момент виникнення спірних правовідносин надання інспекцією висновку до органу казначейства щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, було передбачено   статтею 200 ПК України та Порядком № 39.
Невиконання цього обов`язку спричиняло порушення права платника податків на отримання з бюджету суми відшкодування ПДВ, а такі способи судового захисту як визнання протиправною бездіяльності податкового органу щодо неподання до органу казначейства висновку із зазначенням відповідної суми бюджетного відшкодування та зобов`язання податкового органу вчинити передбачені законодавством дії, спрямовані на підготовку і надання відповідного висновку органам казначейства, були сформульовані Верховним Судом України виходячи, зокрема, з чинного на той час законодавства.
Законами України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році»   та   від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до   статті 200 ПК України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування ПДВ.
У зв`язку з прийняттям вказаних змін до ПК України   постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26   визнано таким, що втратив чинність Порядок № 39.
Відповідно до пп.   200.7.1   п.   200.7   статті   200 ПК України на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів,   здійснюється   формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Згідно з пп.   200.7.2   п.   200.7   ст.   200 ПК України   заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
На підставі п.   200.15   ст.   200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.
У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.
Пунктом   200.12   статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.
На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт   200.13   статті   200 ПК України).
Вказані норми   статті 200 ПК України   узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26   (далі - Порядок № 26).
Відповідно до п. 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.
Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному   статтею 200 цього Кодексу.
Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.
На момент розгляду заяви представника позивача про зміну способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №2а/2470/2451/11 у Тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ відсутні відомості вказаних сум, належних до відшкодування Підприємству "ДІМ" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам". 
Таким чином, судом встановлено, що на сьогодні чинним законодавством не запроваджено дієвого механізму повернення бюджетного відшкодування за попередні  періоди, що унеможливлює виконати рішення суду в адміністративній справі №2а/2470/2451/11. 
За таких обставин, із врахуванням встановленого судом права позивача на бюджетне відшкодування ПДВ у розмірі 402948 грн, а також відсутність механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, такі способи захисту порушеного права як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків.
Аналогічна правова позиція застосована Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2019 р. справа №826/7380/15.
Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, викладеного в постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-881а15, від 17 листопада 2015 року у справі № 21-4371а15, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-2650а15, від 20 квітня 2016 року у справі № 21-452а16, від 07 березня 2017 року у справі № 820/19449/14, про те, що відшкодування ПДВ здійснюється органом Державної казначейської служби України з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 ПК України та Порядком № 39, оскільки на момент розгляду даної справи Великою Палатою Верховного Суду вказаний спосіб захисту не є ефективним та не призводить до поновлення порушеного права платника податків.
Таким чином, обираючи ефективний спосіб захисту порушеного права позивача є прийняття рішення про стягнення з Державного бюджету України на користь платника податку відповідну суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість. При цьому, належним органом, який відповідальний за забезпечення стягнення Державного бюджету України коштів є Державна казначейська служба України, а не Головне управління Державного казначейства України в Чернівецькій області, як помилково вказав представник позивача у заяві про зміну способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №2а/2470/2451/11.
На підставі вказаного, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача та вважає за необхідне змінити спосіб і порядок виконання рішення суду в адміністративній справі №2а/2470/2451/11, шляхом стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Підприємства "ДІМ" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 402948 грн.
На підставі наведеного та керуючись статтями 241-243, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд – 

У Х В А Л И В:
1.  Заяву представника позивача задовольнити частково.
2. Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Підприємства "ДІМ" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 402948 грн.
3.   В решті клопотання відмовити.         
                  
Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. 
Ухвала в повному обсязі складена 23 червня 2021 року. 

         Суддя                                                                                                                    Т.М. Брезіна