ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року	Львів	Справа № 380/8149/20 пров. № А/857/7930/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                       Святецького В.В.          
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.
з участю секретаря судового засідання                     Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року у справі №380/8149/20  (головуюча суддя Качур Р.П., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,- 

          ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, в якому просила: а) визнати неправомірними дії відповідачів щодо відмови у призначенні та виплаті позивачці одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини;
б) зобов`язати відповідачів прийняти рішення з питання виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 з урахуванням позиції суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що така допомога призначається членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, а не осіб, звільнених з військової служби. З такими твердженнями позивачка не погодилася, оскільки, на її думку, визначальним є факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Вважає, що у такому випадку допомога призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті, відтак звернулася до суду із цим позовом.
Рішенням від 05 березня 2021 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково.
Визнав протиправним та скасував рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , дружині померлого ОСОБА_2 , оформлене п. 7 протоколу засідання № 68 від 08.05.2020.
Зобов`язав Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.02.2020 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти вимог відмовив.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Міністерство оборони України на користь ОСОБА_1 420 грн 40 коп. сплаченого судового збору.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (в редакції на момент смерті) одноразова грошова допомога призначається та виплачується у разі смерті військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби. Оскільки ОСОБА_2 виключений із списку особового складу військової частини НОМЕР_1 з 27.03.2017, а відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 смерть настала 05.10.2017, він не був військовослужбовцем, відтак, підстав для призначення і виплати одноразової грошової допомоги членам його сім`ї немає. 
Разом з тим, зазначає, що виплата одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення з військової служби, визначена Законом України від 06.09.2018 №2522-VIII Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців”, який набрав чинності з 13.10.2018.
Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому виплата одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби, здійснюється у випадках, що настали після 13.10.2018.
З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав  вимоги апеляційної скарги та просить її задовольнити в повному обсязі. 
Позивач та представник позивача заперечили вимоги апеляційної скарги відповідача та просять їх відхилити.  
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 проходив військову службу в лавах Збройних Сил України.
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертною комісією серії 12 ААА № 359422 від 09.02.2017 ОСОБА_2 встановлено першу А групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини (а.с. 13).
Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 82 від 27.03.2017 ОСОБА_2 звільнено з військової служби у запас за підпунктом “б” пункту 8 частини 8 статті 26 Закону України ,,Про військовий обов`язок і військову службу” (за станом здоров`я) та з 27.03.2017 виключено із всіх видів особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 6, 7).
Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 05.10.2017 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).
Військово-лікарською комісією Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця встановлено, що причиною смерті ОСОБА_2 04.10.2017 послужило захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджується витягом з протоколу засідання № 448 від 18.10.2017 (а.с. 12).
Дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_1 (що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 28.07.2011; а.с. 9), звернулася до Львівського обласного військового комісаріату із заявою від 27.02.2020 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_2 .
До заяви долучила такі документи: копію витягу з протоколу ВЛК, копію свідоцтва про хворобу, копію свідоцтва про шлюб, копію витягу про виключення зі списків особового складу, копію довідки про причину смерті, довідку про склад сім`ї та рахунок банку ,,ПриватБанк”.
Листом № 2869 від 13.03.2020 Львівський обласний військовий комісаріат скерував вказану заяву та додані до неї документи на адресу Міністерства оборони України із зазначенням, що на підставі поданих документів командування вважає, що дружина ОСОБА_1 не має права на одержання грошової допомоги.
Розглянувши подані документи, комісія Міністерств оборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), оскільки на день смерті він не був військовослужбовцем. Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 05.10.2017 смерть настала 04.10.2017, а згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 82 від 27.03.2017 капітана ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу частини 27.03.2017, тобто до дня смерті. Отже, на час смерті він не був військовослужбовцем (п. 7 витягу з протоколу засідання комісії Міністерств оборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 68 від 08.05.2020; а.с. 11).
Не погоджуючись із такою відмовою та вважаючи її протиправною і такою, що не ґрунтується на вимогах Закону, позивачка звернулася із цим позовом до суду.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; якщо смерть настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби. 
Відтак, суд дійшов висновку, що позивач, як дружина та член сім`ї ОСОБА_2 , має право на призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у відповідній частині, визначеній статтею 16-1 Закону України ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та пунктом 5 Порядку № 975.
Разом з цим, суд відмовив у задоволенні позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки останній не є суб`єктом, наділеним повноваженнями щодо прийняття рішення про призначення та виплату одноразові грошової допомоги.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.                 
Частина 5 ст.17 Конституції України передбачає, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Стаття 41 Закону України ,,Про військовий обов`язок і військову службу” регламентує, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Відповідно до ст. 1 Закону України ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з ч. 1 ст.16 Закону України ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.16 Закону України ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Частина 1 ст. 16-1 Закону України ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” передбачає, що у випадках, зазначених у пп.1-3 п. 2 ст.16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Згідно з ч. 9 ст. 16-3 Закону України ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 №975 (далі Порядок №975).
Відповідно до п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Згідно з п.4 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала: 1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.
З системного аналізу наведених правових норм слід дійти висновку, що вищезгадана одноразова грошова допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби незалежно від часу звільнення з військової служби.
Колегія суддів звертає увагу на те, що визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.
Така позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі № 761/18099/15-а та в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом при вирішенні спору у цій справі.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі № 761/18099/15-а вказав, що закон містить також і положення про наявність права на допомогу у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Отже, можна зробити висновок, що в такому випадку допомога призначається незалежно від часу звільнення з військової служби.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказаний висновок поширюється також і на спірні правовідносини, оскільки вони виникли до внесення Законом № 2522-VIII від 06.09.2018 змін до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII.
Як правильно встановив суд першої інстанції, згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертною комісією серії 12 ААА № 359422 від 09.02.2017 ОСОБА_2 встановлено першу А групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини (а.с. 13).
Наказом № 82 від 27.03.2017 ОСОБА_2 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я та з 27.03.2017 виключено зі списків особового складу частини (а.с. 6, 7).
Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 05.10.2017 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).
Згідно з витягом з протоколу Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 448 від 18.1.2017 причиною смерті ОСОБА_2 04.10.2017 послужило захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини (а.с. 12).
Вказаний протокол не оскаржувався, судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цього протоколу, а тому його належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що захворювання, яке стало причиною смерті ОСОБА_2 безпосередньо пов`язане з виконанням ним обов`язків військової служби та захисту Батьківщини.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги членами сім`ї військовослужбовця не залежить від наявності у померлого на момент смерті статусу військовослужбовця, а безпосередньо пов`язане з наявністю причинно-наслідкового зв`язку між смертю особи та захворюванням, отриманим під час виконанням ним обов`язків військової служби та захисту Батьківщини.
Таким чином, враховуючи встановлену протиправність дій Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оформлене п.7 протоколу засідання №68 від 08.05.2020 є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю її чоловіка ОСОБА_2 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Рішення  суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог відповідачем не оскаржене, а тому в силу приписів ч.1 ст. 308 КАС України, згідно з якою суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів не переглядає справу в частині вирішення зазначених позовних вимог.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення в частині задоволення позовних вимог. 
Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.            
Керуючись статтями  243,  308,  310,  315,  316,  321,  322,  329 КАС України, суд,-

          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року у справі №380/8149/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства.

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 18.06.2021.