Ухвала
 
21 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 686/19201/15-ц
провадження № 61-3808ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,  
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2020 року, додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2020 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 лютого 2021 року у справі позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_1 , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні нею,
 
ВСТАНОВИВ:
 
05 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2020 року, додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2020 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 лютого 2021 року у вказаній справі.
 
05 березня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2020 року, додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2020 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 лютого 2021 року у вказаній справі.
Ухвалами Верховного Суду від 22 березня 2021 року вказані касаційні скарги залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційних скарг, а саме: зазначено про необхідність надати суду уточнених редакцій касаційних скарг, у яких зазначити передбачені підстави касаційного оскарження судових рішень, а також надіслати суду копії уточнених редакцій касаційних скарг та доданих до них матеріалів відповідно до кількості учасників; надати докази на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги. 
 
У квітні 2021 року від заявників на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: уточнені редакції касаційних скарг, квитанції про сплату судового збору за подання касаційних скарг.
 
Отже, заявниками усунуто недоліки касаційних скарг. 
 
В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 753/21153/15-ц, від 06 лютого 2019 року у справі № 727/5351/17-ц, від 09 липня 2020 року у справі № 751/10440/16-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.
 
Також, в уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України) як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 8 частини першої статті 411 ЦПК України); суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 1 частини четвертої статті 411 ЦПК України).  
 
В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_2 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 753/21153/15-ц, від 06 лютого 2019 року у справі № 727/5351/17-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.
 
Також, в уточненій касаційній скарзі ОСОБА_2 посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України) як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 1 частини четвертої статті 411 ЦПК України), суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 3 частини четвертої статті 411 ЦПК України); суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини четвертої статті 411 ЦПК України). 
 
Крім того, в уточненій касаційній скарзі ОСОБА_2 посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) як на підставу касаційного оскарження судових рішень. 
 
Враховуючи те, що Верховний Суд уже неодноразово викладав висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема, у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 753/21153/15-ц, від 06 лютого 2019 року у справі № 727/5351/17-ц, від 09 липня 2020 року у справі № 751/10440/16-ц, тому відсутні правові підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Касаційні скарги подані у передбачений законом строк та з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи. 
 
Враховуючи те, що заявниками усунуто недоліки касаційних скарг, доводи касаційних скарг підлягають перевірці за матеріалами справи, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи.
 
Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_1 , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні нею.
 
Витребувати з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 686/19201/15-ц.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	О. В. Ступак   І. Ю. Гулейков   Г. І. Усик