22-ц/804/979/21 
                                                                                242/6580/19 
                                               
Головуючий у 1-й інстанції Владимирська І.М. 
Суддя-доповідач: Попова С.А.

                                                                                      
  П О С Т А Н О В А
        І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого судді      Попової С.А.,
суддів                           Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.,
за участю секретаря    Грішко С.В.,  
розглянувши в порядку спрощеного провадження  
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення  Селидівського міського  суду  Донецької області від 19 січня 2021 року, ухвалене у складі судді  Владимирської І.М.,  повний текст рішення складено 19 січня 2021 року,
у цивільній справі
за позовом Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго 
до  ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за надану теплову енергію,

       В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року  Обласне комунальне підприємство  Донецьктеплокомуненерго (далі – ОКП  Донецьктеплокомуненерго, теплопостачальник) звернулося до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_1 і є споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються позивачем, що оформлено особовим рахунком № НОМЕР_1 . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на наступні обставини. 
02.08.2016 між ОСОБА_1 та теплопостачальником було укладено договір № 72/16 від 02.08.2016 про розстрочення виниклої заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення, яка утворилась станом на 01.07.2016 в розмірі 5339,84грн, на строк 36 місяців. Однак, відповідач не виконав умови договору.
І, до того ж, відповідач допустив невиконання обов`язків зі сплати послуг за теплопостачання за поточними платежами після укладення цього договору, що призвело до утворення загальної заборгованості за період з 01.08.2016 по 31.05.2017 в розмірі 8216,01грн, яку теплопостачальник просив стягнути з відповідача 8216,01грн, поряд із нарахованими в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційними втратами в розмірі 1025,20грн і 3% річних у розмірі 192,68грн, а також компенсувати за рахунок відповідача понесені витрати з оплати  судового збору в розмірі 1921грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Селидівського міського  суду  Донецької області від 19 січня 2021 року  позов ОКП  Донецьктеплокомуненерго  задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОКП Донецьктеплокомуненерго заборгованість за теплову енергію у розмірі 8216,01грн, 3% річних у розмірі 192,68грн, інфляційні збитки у розмірі 1025,20грн та судові витрати у розмірі  921грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з доведення факту утворення заборгованості по квартирі відповідача по оплаті послуг з централізованого опалення (ЦО) у спірний період, включаючи невиконання споживачем взятих на себе зобов`язань за договором про реструктуризацію заборгованості. При цьому суд відхилив як такі, що суперечать вимогам законодавства доводи відповідача про звільнення його від обов`язку оплати таких послуг через його непроживання в квартирі і відсутність радіаторів. Суд врахував доведену заборгованість в спірному періоді, що обмежується часом прийняття  міжвідомчою комісією рішення про відключення квартири ОСОБА_1 від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення. Судом стягнуто суму боргу з урахуванням вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, на що вправі претендувати теплопостачальник за умови доведеного факту прострочення виконання відповідачем свого грошового зобов`язання перед позивачем. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В  апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення  про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга (а.с. 132-137) вмотивована наступними обставинами. Суд не надав оцінки факту підроблення позивачем акту від 02.11.2015 про самовільне переобладнання системи центрального опалення квартири, оскільки за його змістом цей документ підписано ОСОБА_2 , що є неможливим, бо той помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Актом обстеження від 20.10.2015, який надано КП Служба єдиного замовника зафіксовано, що у квартирі при запуску теплоносія до системи центрального опалення демонтовані радіатори, так як відрізались течі, ремонту не підлягають через довгострокову експлуатацію. Стояки ц/о пластикові, проходять транзитом.
Позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував факт надання теплової енергії, лічильник не встановлено ані на квартирі, ані на будинку.
Також матеріали справи містять акт про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО  і ГВП.
Договір про надання теплової енергії позивач з відповідачем не укладали.
На момент складання договору про розстрочення заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за послуги з теплопостачання № 72/16 від 02.08.2016 послуги з постачання теплової енергії позивачем по справі не надавались, а відповідач по справі їх не отримував у зв`язку з відсутністю радіаторів. З матеріалів справи видно. Що у квартирі ніхто не проживав.
Документи, додані позивачем до матеріалів справи в копіях, не відповідають вимогам  процесуального закону, оскільки не оформлені належним чином, позивачем не вказано про наявність у нього оригіналів цих доказів. 

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОКП Донецьктеплокомуненерго (а.с. 157-161), підтримуючи законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, зазначає, що з особового рахунку вбачається, що нарахування за теплову енергію проводилося відповідачу по листопад 2016 та припинено нарахування у зв`язку з влаштуванням в квартирі індивідуального опалення. Факт відключення квартири від ЦО зафіксовано актом, та підтверджено протоколом міжвідомчої комісії  № 83 від 22.11.2016. Факт постачання теплової енергії підтверджується актами про підключення житлового будинку до мереж централізованого теплопостачання.  На підставі письмової заяви ОСОБА_1 між позивачем та відповідачем  укладено договір 72/16 від 02.08.2016 про розстрочку заборгованості на суму 5339,84грн, яка утворилась станом на 01.08.2016. Факт укладення договору  відповідачем не оспорюється.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Враховуючи положення ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 3 ст. 369  ЦПК України, розгляд даної справи здійснюється в порядку спрощеного провадження. 
Справа розглядається за участю представників відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 і адвоката Мабаракшиної Е.Д., які підтримали апеляційну скаргу відповідача, а також представника позивача ОКП Донецьктеплокомуненерго – Марухової А.В., яка заперечувала проти скарги, та у відсутність відповідача ОСОБА_1 , неявка якого в силу ч. 2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою до розгляду справи. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (після смерті попереднього власника ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ) і є споживачем наданих ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО Димитровтепломережа послуг з теплопостачання за особовим рахунком № НОМЕР_1 , з яким склались фактичні договірні відносини. (а.с. 41). Відповідач зареєстрований в іншому жилому приміщенні , а в спірній квартирі АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований та не проживає з січня 2014 року (а.с. 36, 39). 
За період з 01.11.2014 по листопад 2016 року в помешкання відповідача відпускалась теплова енергія, що не оплачена споживачем в сумарному розмірі за вказаний період 8216,01грн, що підтверджується випискою за особовим рахунком по квартирі (а.с. 11).
До вказаного загального розміру заборгованості увійшов і борг в сумі 5339,84грн, що утворився з 01.11.2014 по 01.07.2016, щодо розстрочення виплати якого на 36 місяців (з 02.08.2016 по 02.08.2019) взяв на себе зобов`язання ОСОБА_1 за договором № 72/16 від 02.08.2016, укладеним із ОКП Донецьктеплокомуненерго, про розстрочення заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за послуги з теплопостачання (а.с. 13, 15, 16).
Актами ВП Димитровтепломережа ОКП Донецьктеплокомуненерго від 01.11.2017, 18.10.2016, 31.03.2017, 15.10.2015 підключення будинку, в якому розташована квартира відповідача, по якій утворилася заборгованість, до системи централізованого опалення у зв`язку із закінчення заміни і ремонту внутрішньої системи опалювання та початком опалювальних періодів (а.с. 21-24).
Згідно акту обстеження від 20.11.2015, складеного по заяві ОСОБА_1 , в 3-х кімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_2 при запуску теплопостачання в системі ц/о демонтовані батареї, оскільки утворилась течія, ремонту не підлягають у зв`язку з тривалим часом експлуатації. Стояки ц/о пластикові, проходять транзитом (а.с. 37).
Згідно технічних умов на реконструкцію/технічне переоснащення системи газопостачання № 869 від 08.09.2016 ОСОБА_1 замовив у ПАТ Донецькоблгаз технічні умови на встановлення опалювальних приладів у вказаній квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 38). 
Рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП на засіданні, що відбулося 22.11.2016 і оформлене протоколом № 83, затверджено акт про відключення квартири ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 від внутрішньобудинкових мереж ЦО на підставі наданого 12.08.2016 дозволу на влаштування індивідуальної системи теплопостачання (а.с. 116, 119). 

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду 

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Вивчивши доводи апеляційної скарги і відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права    
Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України Про теплопостачання  споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. 
Згідно із ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7,  ч. 1  ст. 9  Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Статтею 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.
Відповідно до п.п. 39, 40 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (далі за текстом – Правила № 830): споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Споживач не звільняється від оплати послуги у разі самовільного (без дотримання встановленої законодавством процедури) відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Відповідно до п.п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. 
Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі – Порядок № 4), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено, між ОКП  Донецьктеплокомуненерго і ОСОБА_1 існують фактичні відносини з постачання до квартири споживача послуг з централізованого опалення, що оформлені особовим рахунком № НОМЕР_1 . Встановлено, що послуги теплопостачальником до квартири АДРЕСА_1 надавалися, а відповідачем, незалежно від його або членів сім`ї фактичного проживання і реєстрації у цій квартирі, - споживалися. 
Посилання на відсутність між сторонами письмового договору про надання теплової енергії, рівно як і реєстрація і проживання відповідача в іншій квартирі іншого будинку (а.с. 14), не є підставою для звільнення від обов`язку оплачувати надану теплову енергію, як правильно визначився суд першої інстанції, з урахуванням взятих до уваги на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України правових позицій Верховного Суду України і Верховного Суду.  
Суд вважав доведеними обставини утворення заявленої теплопостачальником суми і періоду заборгованості, беручи до уваги зібрані по справі докази, колегія суддів з цим погоджується, що відповідач протягом періоду з листопада 2014 року по листопад 2016 року не здійснював плату за отримані послуги теплопостачальника, в тому числі і за договором від 02.08.2016 про розстрочення (реструктуризацію), де ним визнано заборгованість за надані послуги з теплопостачання. 
Нарахування вартості наданих споживачеві ОСОБА_1 послуг проводилося теплопостачальником по листопад 2016 року, коли таке нарахування було припинено міжвідомчою комісією у зв`язку із відключенням його квартири від мережі централізованого опалення з метою подальшого влаштування в квартирі індивідуального опалення, що втілено в протоколі № 83 від 22.11.2016.  
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОКП Донецьктеплокомуненерго, відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав належну оцінку. Суд правильно застосував матеріальний закон, вимоги ст.ст. 89, 263-264 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність заборгованості ОСОБА_4 з оплати наданих позивачем послуг з централізованого  опалення помешкання відповідача, а також наявність підстав для покладення на споживача обов`язку, унормованого ч. 2 ст. 625 ЦК України, щодо відшкодування теплопостачальникові інфляційних втрат і 3 %, нарахованих на суму не виконаних грошових зобов`язань.
В апеляційній скарзі відповідач посилається на підтвердження факту ненадання теплової енергії до його квартири з жовтня 2015 актом обстеження КП Служба єдиного замовника м. Селидове від 20.10.2015, яким зафіксовано демонтований стан радіаторів, що перебували у довгостроковій експлуатації, через відрізання течі, а також про проходження стояків централізованого опалення по квартирі транзитом, що було виявлено при запуску теплоносія до системи центрального опалення. Але з такими доводами, як з підставою для звільнення споживача від обов`язку сплачувати нараховану вартість послуг з ЦО, погодитись не можна, зважаючи на діючі положення пунктів 2.6, 2.7 Порядку № 4 і видання цього акту обстеження без участі теплопостачальника ОКП Донецьктеплокомуненерго.
Акт про самовільне переобладнання системи центрального опалення квартири АДРЕСА_3 від 02.11.2015, підписаний представниками ВО Димитровтепломережа ОКП Донецьктеплокомуненерго, затверджений директором Новосельцевим В.І. (а.с. 40), та від імені споживача ОСОБА_2 , на підробку якого посилається відповідач (а.с. 171), не впливає на правильність висновків суду, оскільки тільки із затвердженням міжвідомчою комісією 22.11.2016 (а.с. 116-117) акту про відключення квартири відповідача від мережі ЦО у правовому порядку фіксується і засвідчується факт припинення теплопостачання і з чим припиняється обов`язок споживача здійснювати оплату послуг теплопостачальника. 
Суд першої інстанції, при цьому, правильно врахував, що єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. 
Саме з місяця, наступного після рішення міжвідомчої комісії, припинено нарахування оплати за теплову енергію, що вбачається з виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 , де видно корегування нарахованих сум до сплати з відмінусуванням нарахованих плат починаючи з грудня 2016 року після рішення комісії про від`єднання квартири відповідача від мережі ЦО. Таким чином судом першої і апеляційної інстанції перевірено період заборгованості, що обмежується листопадом 2016 року, за яким припинено нарахування. 
Доводи відповідача в апеляційній скарзі і його представників в суді апеляційної інстанції щодо ненадання послуг з теплопостачання до його квартири спростовуються заявою самого споживача ОСОБА_1 про відстрочення заборгованості (а.с.13), і змістом листа-узгодження від 02.08.2016, де він сам вказав причину утворення заборгованості – непроживання за адресою (а.с. 15), а не відсутність радіаторів.  
Факт постачання теплової енергії підтверджується актами про підключення житлового будинку АДРЕСА_4 до мереж централізованого теплопостачання.
Тож, не є спроможними доводи апеляційної скарги відповідача з приводу відсутності його обов`язку сплачувати послуги теплопостачальника через демонтаж радіаторів в його квартирі або їх неналежний технічний стан, чи через тимчасову відсутність в житловому приміщенні споживача ОСОБА_1 та/або членів сім`ї, зважаючи на положення п.п. 39, 40 Правил № 830, за якими відповідач не звільнявся від оплати послуг з теплопостачання до моменту ухвалення 22.11.2016 міжвідомчою комісією з розгляду питань відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП рішення, оформлене протоколом № 83, рішення про відключення помешкання ОСОБА_1 по АДРЕСА_5 від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення (а.с. 108, 116-120).   
Договором про розстрочення заборгованості № 72/16 від 02.08.2016 сторонами обумовлено обов`язок споживача оплатити заборгованість в сумі 5339,84грн, яка утворилась станом на 01.08.2016, розстроченими платежами впродовж 36 місяців. Зміст даного договору, ініційованого саме за  письмовою заявою ОСОБА_1 від 02.08.2016 (а.с. 13), правильно розцінений судом першої інстанції як дія відповідача з визнання існуючого боргу. Факт укладення договору  відповідачем не не оспорений, договір не змінений і не скасований у встановленому законом порядку, тому за положеннями ст. 629 ЦК України умови цього договору є обов`язковими для виконання ОСОБА_1 .  
Як не заперечували представники ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, відповідачем не було оплачено як сума боргу в договорі № 72/16, так і поточні платежі в спірний період. 
На встановлену заборгованість в загальному розмірі 8216,01грн, що об`єктивно доведена судовим розглядом, нараховано в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати за спірний період в розмірі 1025,20грн і 3% річних в розмірі 192,68грн, що відповідає вимогам законодавства, якими регламентовано додатковий спосіб захисту майнових прав позивача у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання споживачем і правилам математичного розрахунку цього виду компенсаційних сум. 
Посилання в апеляційній скарзі відповідача на порушення вимог процесуального закону  при наданні позивачем до суду документів в копіях не ґрунтуються на вимогах ст. 95 ЦПК України, оскільки представлені позивачем документи в копіях, засвідчені печаткою ОКП Донецьктеплокомуненерго. А крім того, такі документи, в тому числі і письмове зобов`язання ОСОБА_1 в договорі і листі узгодження здійснити розстрочені платежі в загальнму розмірі 5339,84грн (а.с. 15-16) не оспорені під час судового розгляду відповідачем та його представниками. 

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Нових обставин, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли вплинути на правильність висновків суду не виявлено. Порушень норм процесуального або матеріального права, які могли призвести до неправильного вирішення справи, або тих, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, – залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, суд, 

  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Селидівського  міського суду Донецької області від 19 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 16 квітня 2021 року.  

Судді:                                                                          С.А.Попова              
                                                    
                С.А.Зайцева                                                              

                                                                                                   О.М.Пономарьова