Справа № 753/13661/20                                         Головуючий в суді І інстанції - Коляденко П.Л.
Провадження № 33/824/162/2021                            Доповідач - Миколюк О.В. 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
    04  червня 2021  року                                                                                         м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Миколюк О.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
захисника-адвоката - Харченка С.В.,
  розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Є.О., з доповненнями адвоката Харченка С.В., на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року, - 
В С Т А Н О В И В :
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 (десять тисяч двісті гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в розмірі 420 грн.40 коп.
Згідно з постановою суду,  ОСОБА_1 , 01.08.2020 року, о 02 год. 35 хв., рухаючись по вул. Б. Гмирі, 2 у м. Києві, керувала автомобілем марки «Acura RDX», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, відмовилася у присутності двох свідків.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Кузьмін Є.О. в апеляційній скарзі просить її скасувати та провадження по справі закрити.
В обґрунтуванні вказує, що існування Закону №720-ІХ, який був покликаний декриміналізувати зміни запроваджені Законом України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII з одночасним введенням адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП у новій редакції, з огляду на обрану законодавцем юридичну техніку, а також часу набрання ним законної сили 03.07.2020 року, тобто після набрання чинності Закону України від 22.11.2018 року №2617-VIII, унеможливлює його застосування при розгляді даної категорії справ.
Також звертає увагу, що оскільки  Закон №2617- VIII від 22 листопада 2018 року набрав чинності 01.07.2020 року, зміни до КУпАП та КК України, які ним були внесенні, були реалізовані та відбулась зміна редакції цих кодексів, то внесення змін до цього Закону 03.07.2020 року Законом №720-ІХ не мало наслідком внесення змін до КУпАП та КК України, що підтверджується текстами зазначених законів та кодексів, розміщеними на офіційному сайті Верховної ради України.
Крім того, як вбачається з відповіді керівника управління комп`ютеризованих систем апарату Верховної Ради України від 26.08.2020 року №19/6-2020/142208, в Кодексі про адміністративні правопорушення №8073-ІХ від 07.12.1984 р. сформована чинна на день подання адвокатського запиту (17.08.2020 року) редакція від 13.08.2020 року, та в кримінальному Кодексі України №2341-ІІІ від 05.04.2001 року сформована чинна на день подання адвокатського запиту редакція від 13.08.2020 року, тому вважає, що провадження по справі підлягає закриттю.
В доповненні до апеляційної скарги, захисник ОСОБА_1 - адвокат Хареченко С.В. звертає увагу, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 керувала автомобілем та була зупинена працівниками поліції, так остання знаходилась у припаркованому автомобілі біля свого будинку, де зареєстрована та проживає, крім того зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки, наполягала пройти такий огляд в медичному закладі, однак працівники поліції на її вимоги не  реагували та склали щодо неї протокол. Захисник також вважає, що обвинувачення зазначене в протоколі є нечітким та незрозумілим, зміст його не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, він містить незрозумілі скорочення та складений нерозбірливо, також вказує, що працівниками поліції не було встановлено місце вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не роз`яснено ОСОБА_1 її права та обов`язки, вона не відсторонялась від керування транспортним засобом.
       Заслухавши доповідь судді, думку  ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Харченка С.В., які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, з доповненнями, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Як убачається з матеріалів справи, суддя першої інстанції, всебічно розглянув справу, об`єктивно оцінив добуті докази, з`ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.    
Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що  ОСОБА_1 01.08.2020 року о 02 год. 35 хв., рухаючись по вул. Б. Гмирі, 2 у м. Києві, керувала автомобілем марки «Acura RDX», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, відмовилася у присутності двох свідків.
Вина  ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:
-                     протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 140292 від 01.08.2020 року, в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення;
-                     письмовими поясненнями  свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 01.08.2020 року, відповідно до яких, в їх присутності ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціалізованого технічного приладу DragerAlcotester та у медичному закладі, що вони засвідчили своїм підписом;
-                     відеозаписом, що міститься в матеріалах адміністративного провадження, з якого вбачається, що ОСОБА_1 була зупинена працівниками поліції у зв`язку з повідомленням про можливість перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, та протягом тривалого часу під час спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, в присутності двох свідків відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; 
-                     розпискою ОСОБА_4 від 01.08.2020 року про те, що він зобов`язується доставити транспортний засіб «Acura RDX», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , на адресу АДРЕСА_1.
Ставити під сумнів дані докази у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.
            Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, то вважаю їх необґрунтованими та спрямованими на уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки матеріалами справи підтверджується факт керування нею транспортним засобом, зокрема, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції під час руху, яка була пристібнута паском безпеки, працював двигун та остання запитувала працівників поліції  яка причина зупинки її транспортного засобу.
В доповнення до апеляційної скарги адвокат вказує на те, що ОСОБА_1 наполягала на проходженні огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі та працівники поліції не надали їй такої можливості, однак, як було встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння на протязі тривалого часу вела словесну перепалку з працівниками поліції та свідками, поводила себе неадекватно, та на їх пропозицію пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовилась, в присутності двох свідків, після чого на неї було складено протокол про адміністративне правопорушення, та через довгий проміжок часу, відмовляючись від підпису в протоколі, ОСОБА_1 виявила бажання пройти огляд в медичному закладі, що в своїй сукупності вказує на те, що ОСОБА_1 своєю поведінкою намагалась уникнути адміністративної відповідальності, та працівники поліції зробили все можливе, щоб, не порушуючи права особи та провести огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Твердження захисту про порушення вимог закону при складення протоколу про адміністративне правопорушення та його невідповідність закону, вважаю необґрунтованими та така позиція матеріалами справи не підтверджена.
Щодо доводів апеляційної скарги про закриття адміністративного провадження у зв`язку з декриміналізацією ст.130 КУпАП, то слід вказати наступне.
01 липня 2020 року набув чинності Закон України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон 470; 2617-VIIІ), в якому відповідно підпункту 4 пункту 1 розділу І ст.130 КУпАП викладена у новій редакції, згідно якої передбачено відповідальність за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а відповідно до п. 171 п. 2 розділу І введено ст. 286-1 КК України, якою криміналізовано поставлені у провину водію дії.
Разом з тим, відповідно до п. 117 Закону України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» у розділі I Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» у пункті 1 підпункти 4, а також у пункті 2 підпункт 171 - виключено.
При цьому посилання захисника на дані КУпАП та КК України, розміщені на веб-ресурсі Верховної Ради України, як на такому, що містять офіційно чинні редакції нормативно-правових актів, є надуманими, оскільки Згідно Указу Президента N 503/97 від 10.06.1997 року України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» жоден веб-ресурс не віднесений до офіційних видань.
Крім того, згідно відповіді Управління комп`ютеризованих систем апарату Верховної Ради України, відповідно до положень ч. 5 ст. 7 Регламенту Верховної Ради України Апарат Верховної Ради забезпечує ведення бази даних нормативно-правової інформації «Законодавство України», що містить, у тому числі, еталонні електронні тексти оригіналів прийнятих Верховною Радою актів. Текст Законів України із внесеними змінами носять інформаційний характер.
З урахуванням наведеного вважаю, що станом на 01 серпня 2020 року (дата вчинення ОСОБА_1 інкримінованих дій) диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Інші доводи, які містить апеляційна скарга не спростовують правильність судового рішення.
Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 cкладу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
         Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова судді є законною та обгрунтованою, в зв`язку з чим апеляційнускаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
      Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  захисника ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Є.О., з доповненнями захисника Харченка С.В., залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року щодо   ОСОБА_1 - без змін.
           Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
           Суддя                                                               О.В. Миколюк