Дата документу 08.06.2021 Справа № 335/7736/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №335/7736/20        Головуючий у 1 інстанції: Геєць Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/1255/21        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» червня 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж про визнання недійсним акту про порушення та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж про визнання недійсним акту про порушення та скасування рішення.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 07.07.2020 року об 11 год. 00 хв. інженерами Запорізьких міських електричних мереж, яке є структурним підрозділом ПАТ «Запоріжжяобленерго», на об`єкті – кафе по АДРЕСА_1 проведено перевірку та було складено акт про порушення № 10002551, яке виразилось у фіксації індикатором впливу на лічильник електричної енергії фізичних полів № 1674291, 1674292, встановлених згідно акту про опломбування від 17.07.2018 року, який підтверджує факт встановлення та передачі на збереження індикаторів. Зміщення з посадочних місць рідкоземельних елементів. При цьому проявилися кольорові яркі жовті «крапки».
Перевірка проведена без участі її уповноваженого представника на об`єкті, пломби з індикаторами № 1674291, 1674292 на збереження їй не передавались, факт зміщення з посадочних місць рідкоземельних елементів та появи кольорових ярко жовтих «крапок» нічим, ніж інформацією, вказаною в акті не підтверджується. 
Її представник прибула на об`єкт о 15 год. 50 хв. 07.07.2020 року, коли лічильник був вже знятий та запакований в пакет представниками відповідача. 
Акт про порушення № 10002551 від 07.07.2020 року було підписано її представником ОСОБА_2 о 16 год. 00 хв. із зауваженнями. 
23.07.2004 року між нею та ВАТ «Запоріжжяобленерго» було укладено договір про постачання електричної енергії № 7882 від 23.07.2004 року. Однак будівля кафе, за адресою АДРЕСА_1 , 23.01.2017 року продана нею ТОВ «Автотрейд Компані», новий власник знаходиться в процесі переоформлення договору, що підтверджується листом ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 10.10.2017 року «Про погодження розрахункового обліку» вих. № 55/44-6301 та схемою електропостачання будівлі кафе, якою визначена межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, погодженою Запорізькими міськими електричними мережами 31.01.2019 року. 
Незважаючи на наявність зауважень до акта про порушення, 03.09.2020 року було проведено засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії і прийнято рішення: виконати розрахунок необлікованої електричної енергії по акту, згідно Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. № 312, зі змінами, внесеними Постановою НКРЕКП від 18.07.2019 року № 1525, за період з 07.01.2020 по 07.07.2020 року. Кількість необлікованої електроенергії визначена у розмірі 12849кВт.г. на суму 33290.95 грн., яку вона повинна сплатити. 
Вважала, що перевірка проведена з порушенням Правил роздрібного ринку електричної енергії та Кодексу комерційного обліку електричної енергії, дії відповідача щодо розрахунку вартості необлікованої електроенергії на суму 33290.95 грн. є неправомірними.
На підставі зазначеного просила визнати недійсним акт про порушення № 10002551 від 07.07.2020 року та скасувати рішення комісії з розгляду акту про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, що оформлено протоколом Запорізьких міських електричних мереж ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 266 від 03.09.2020 року, стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року позов задоволено. 
Визнано недійсним акт про порушення № 10002551 від 07.07.2020 року, складений інженерами з ТА Запорізьких міських електричних мереж ПАТ «Запоріжжяобленерго». 
Скасовано рішення комісії з розгляду акту про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, що оформлено протоколом Запорізьких міських електричних мереж ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 266 від 03.09.2020 року.
Стягнуто з відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж на користь позивача ОСОБА_1 840,80 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Запоріжжяобленерго» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповідомлення позивачем про продаж будівлі, виконання позивачем умов договору щодо надання даних, отримання рахунків, сплати послуг, не укладання з новим власником договору, доведеність порушення споживачем ПРРЕЕ, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 263 ЦПК України і оцінив всі надані сторонами докази на ґрунті всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього їх дослідження, а також оцінив належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відобразив в рішенні результати оцінки доказів.

Відносини з приводу постачання електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст.ст.24-27 Закону України «Про електроенергетику», Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14 березня 2018 року N 311 (у редакції постанови НКРЕКП від 20 березня 2020 року N 716),Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики від 14.03.2018 року №312, Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996 року(зі змінами та доповненнями). 

Нормою ч.4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил користування електроенергією, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Кодекс комерційного обліку електричної енергії(далі - Кодекс) визначає основні положення щодо організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, права та обов`язки учасників ринку, постачальників послуг комерційного обліку та адміністратора комерційного обліку щодо забезпечення комерційного обліку електричної енергії, отримання точних і достовірних даних комерційного обліку та їх агрегації (об`єднання), порядок проведення реєстрації постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та реєстрації автоматизованих систем, що використовуються для комерційного обліку електричної енергії.

Пункт 1.2 Кодексу містить терміни та визначення понять:
- засоби комерційного обліку електричної енергії (ЗКО) - узагальнена назва засобів, що використовуються для здійснення комерційного обліку електричної енергії (ЗВТ, допоміжне обладнання, засоби та системи збору та обробки результатів вимірювання, формування, збереження та передачі даних комерційного обліку та керування даними тощо) відповідно до цього Кодексу; 
- лічильник електричної енергії (лічильник) - ЗВТ, що здійснює вимірювання та реєстрацію кількості електричної енергії та, опціонально, величини електричної потужності, параметрів якості електричної енергії та безперервності її розподілу, інших фізичних параметрів електричної енергії в точці вимірювання;
- індикатор дії впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів (далі - індикатор) - пристрій, встановлений на/у лічильнику електричної енергії, призначений для фіксації впливу на лічильник постійного (змінного) магнітного або електричного полів, що призвів до змін у роботі лічильника.

Відповідно до пункту 5.5.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії власники (користувачі) електроустановок, об`єктів або окремих елементів об`єкта, території (приміщення), де встановлені ЗКО, пломби та індикатори впливу (зокрема електричного/магнітного поля) на ЗКО, а також інше обладнання вузлів обліку, відповідають за їх збереження і цілісність (зокрема дотримання обумовлених проектом параметрів зовнішнього середовища, захист від пошкоджень та зовнішнього втручання) відповідно до акта пломбування (документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ОСОБА_3 , установлених пломб та індикаторів).

Згідно з пунктом 5.2.27 Кодексу комерційного обліку електричної енергії факт установлення пломб, а також індикаторів та їх стан мають бути зафіксовані в акті пломбування, що складається відповідно до вимог цього Кодексу в необхідній кількості примірників представниками оператора мережі у присутності замовника та власника електроустановки, об`єкта або окремого елемента об`єкта, території, приміщення, де встановлюється вузол обліку, або уповноважених ними осіб та підписується ними. По одному примірнику акта пломбування передається замовнику та власнику об`єкта, де встановлений вузол обліку.

Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі – ПРРЕЕ) регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Відповідно до пункту 2.3.4 ПРРЕЕ відповідальність за збереження і цілісність засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені.

Отже відповідальність за збереження і цілісність пломб та індикаторів впливу покладається на власників (користувачів) електроустановок, об`єктів або окремих елементів об`єкта, території (приміщення), де встановлені ЗКО лише за умови наявності документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ОСОБА_3 , установлених пломб та індикаторів.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.07.2004 року між ВАТ «Запоріжжяобленергота ОСОБА_4 було укладено договір про постачання електричної енергії № 7882 від 23.07.2004 року на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.38-56) та додаткову угоду від 01 жовтня 2007 року про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 7882 від 23.07.2004 року (а.с.57).

23.01.2017 рокуза договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округуБудніковою Ю.С., ОСОБА_5 продала, а ТОВ «Автотрейд Компані» прийняло у власність будівлю кафе літ.А, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.116-17). Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 78597169, ТОВ «Автотрейд Компані» є власником будівлі кафе, за адресою: АДРЕСА_1 . 

Змістом листа ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 55/44-6301 від 10.10.2017 року підтверджується, що відповідно до схеми електропостачання будівлі кафе Запорізькими міськими електричними мережами 31.01.2019 року погоджена межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності ТОВ «Автотрейд Компані» (а.с.20). 

Крім того матеріали справи містять схему електропостачання будівлі кафе за адресою: АДРЕСА_1 , яка містить погодження 31.01.2019 року межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності саме ТОВ «Автотрейд Компані» з позначкою переоформлення договору №7882 у зв`язку зі зміною власника (а.с.23).

Судом також встановлено, що згідно з актом про пломбування від 17.07.2018 року № 2971 пломби з індикаторами № 1674291 та № 1674292 були прийняті на зберігання директором ТОВ «Автотрейд Компані» ОСОБА_6  17.07.2018 року (а.с.21-22).

07.07.2020 року об 11 год. 00 хв. інженерами Запорізьких міських електричних мереж, яке є структурним підрозділом ПАТ «Запоріжжяобленерго», на об`єкті – кафе по АДРЕСА_1 проведено перевірку та складено акт про порушення № 10002551, яке виразилось у фіксації індикатором впливу на лічильник електричної енергії фізичних полів № 1674291, 1674292, встановлених згідно акту про опломбування від 17.07.2018 року, який підтверджує факт встановлення та передачі на збереження індикаторів. Зміщення з посадочних місць рідкоземельних елементів. При цьому проявилися кольорові яркі жовті «крапки» (а.с.14-15).

03.09.2020 року на засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії прийнято рішення: виконати розрахунок необлікованої електричної енергії по акту, згідно Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. № 312, зі змінами, внесеними Постановою НКРЕКП від 18.07.2019 року № 1525, за період з 07.01.2020 по 07.07.2020 року. 

Кількість необлікованої електроенергії, яка підлягає сплаті споживачем, визначена у розмірі 12849 кВт.г. на суму 33290,95 грн. (а.с.15-16).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з актом про пломбування від 17.07.2018 року № 2971 пломби з індикаторами № 1674291 та № 1674292 були прийняті на зберігання  ОСОБА_6  (а.с.21-22).

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. 

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє. 

Згідно з частинами першою, третьою статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Проте, матеріали справи не містять та відповідачем не надано ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанцій належних доказів про те, що ТОВ «Автотрейд Компані» або ОСОБА_6 , який є керівником юридичної особи (а.с.24-26), є особами, яких позивач ОСОБА_5 уповноважила здійснювати певні дії від її імені.

Отже, правильним є висновок суду про те, що пломби з індикаторами № 1674291 та № 1674292 не передавались на зберігання позивачу, а тому доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Автотрейд Компані», директором якого є ОСОБА_6 , приймаючи на зберігання індикатори, діяло від імені позивач ОСОБА_5 , колегія суддів вважає неприйнятними.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується змістом акту № 10002551, що перевірка, яка проводилась інженерами Запорізьких міських електричних мереж на об`єкті – кафе по АДРЕСА_1  07.07.2020року об 11 год. 00 хв., здійснена у відсутності на об`єкті ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_2 (а.с.14).

Так, в акті № 10002551 від 07.07.2020 року представник позивача -  ОСОБА_2 вказала, що вона прибула на об`єкт у 15 год. 50 хв., на момент її приїзду лічильник був знятий, які дії здійснювались представниками Запорізьких міських електричних мереж у період з 11 год.00 хв. (як зазначено в акті) до 15 год. 50 хв. їй невідомо (а.с.14 зворот.).

Той факт, що представник позивача -  ОСОБА_2 прибула на об`єкт лише у 15 год.50 хв. підтверджується також письмовими поясненнями по акту № 10002551 від 07.07.2020 року працівників Запорізьких міських електричних мереж ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які складали акт про порушення (а.с.74). 

При цьому, посилаючись у своїх поясненнях на те, що всі дії по встановленню порушення, його фіксації та складанню акту були здійснені до 15 год.50 хв. в присутності представника ОСОБА_9 ,  ОСОБА_7  та ОСОБА_8  не зазначають прізвища особи, в присутності якої проводилась перевірка, оформлювались її результати та не посилаються на документ, який підтверджував повноваження цієї невідомої особи представляти інтереси ОСОБА_5 .

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано належних доказів щодо можливості покладення відповідальності за порушення, які виявлено під час перевірки 07.07.2020 року працівниками ПАТ «Запоріжжяобленерго», на об`єкті – кафе по АДРЕСА_1 саме на позивача ОСОБА_9 , та як наслідок – наявності підстав для задоволення її позову.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права. 

 
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). 

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків. 

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 09 червня 2021 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова