Ухвала
10 червня 2021 року
м. Київ
справа № 753/14633/18
провадження № 51-587 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду                     м. Києва від 27 червня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 та частин 3, 6 вказаної статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Однак захисник ОСОБА_5 подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). 
Тому, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції. 
При цьому слід враховувати, що, відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, суть наведених доводів в касаційній скарзі захисника зводиться до покликань на неповноту судового розгляду, не погодження з оцінкою доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, захисник у своїй касаційній скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не навів обґрунтування допущення судами таких порушень норм процесуального закону, які в силу ст. 412 КПК є істотними і тягнуть за собою скасування оскаржуваних судових рішень на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1                     ст. 438 КПК.
Крім того, захисник, оскаржуючи, в тому числі, ухвалу апеляційного суду, не наводить конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції при постановленні зазначеного судового рішення, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для його скасування, про що сформульовані його вимоги.
До того ж касаційна скарга захисника не містить обґрунтування вимоги про закриття кримінального провадження з огляду на положення статей 284, 440 КПК у їх взаємозв`язку із зазначенням передбачених для того підстав.
Також, касаційна скарга захисника містить істотні суперечності, оскільки як вбачається з її змісту він не погоджується з вироком Дарницького районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року (копію якого додає), однак в прохальній частині скарги висловлює думку з приводу скасування вироку Дарницького районного суду м. Києва від 27 липня 2019 року, що в свою чергу позбавляє суд касаційної інстанції можливості встановити дійсний предмет касаційного розгляду. В зв`язку з цим, захиснику необхідно уточнити у касаційній скарзі дійсну дату постановленого судового рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Крім цього, всупереч вимогам ч. 6 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано копій її додатків у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу захисника без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Що стосується клопотання захисника про зупинення виконання оскаржуваного вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду щодо засудженого ОСОБА_4 , то це питання відповідно до положень ч. 1 ст. 430 КПК підлягає вирішенню лише після відкриття касаційного провадження.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року щодо ОСОБА_4 , залишити без руху та надати йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                      ОСОБА_3