УХВАЛА

28 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 360/1052/20
адміністративне провадження № К/9901/15200/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними, стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - ГУ НП в Луганській області), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відрахування необхідних податків та зборів на доходи фізичних осіб, сплата яких є обов`язковою у встановленому законом порядку, з виплат середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки за рішенням суду у справі №812/973/17 у сумі 206537,85 грн та зобов`язати провести перерахунок необхідних податків та зборів у відповідності до чинного законодавства; визнати протиправними дії відповідача щодо унесення записів до Пенсійного фонду України про нараховану суму середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки за рішенням за рішенням суду у справі №812/973/17 та зобов`язати унести до Пенсіонного фонду України суму без вирахування будь яких внесків; стягнути з відповідача на його користь недоотримані кошти середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки у сумі 37844,87   грн; 3868,78 грн компенсації за невикористану основну і додаткову відпустку; 5,28 грн недоотриманої заробітної плату у грудні 2015 року та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. 
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ НП в Луганській області щодо утримання податку з доходів фізичних осіб з належного ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки в розмірі 37742,96 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача 37742,96 грн недоотриманого середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки. Зобов`язано ГУ НП в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану у році звільнення відпустку за період з 01 січня 2016 року по 14   січня 2016 року. Стягнуто з ГУ НП в Луганській області на користь позивача 500,00 грн  середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 10   травня 2019 року по 12 жовтня 2020 року. В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року скасовано  рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові про зобов`язання ГУ НП в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану у році звільнення відпустку за період з 07 листопада по 31 грудня 2015 року та прийнято нове судове рішення в цій частині. Зобов`язано ГУ НП в Луганській області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористану у році звільнення відпустку за період 07 листопада по 31 грудня 2015 року. В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року залишено без змін.
22 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути і скасувати оскаржувані судові рішення в частині та направити справу на новий судовий розгляд.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України "Про запобігання корупції" (яка була чинною на час  розгляду справи судом першої інстанції) суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, судом касаційної інстанції не встановлено і заявником такі не зазначено.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки заявник, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, не вказав випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними, стягнення коштів відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська