Ухвала                                                                  

23 квітня 2021 року
м. Київ
справа №229/1388/18
провадження № 51-945ск21
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого                       ОСОБА_1 , 
суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 03  листопада 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 19 січня 2021  року і
ВСТАНОВИВ:
Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 03 листопада 2020  року ОСОБА_4 визнано винуватою та засуджено за ч.1  ст.  125 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК звільнено у зв`язку із закінченням строку давності притягнення її до кримінальної відповідальності. Вирішено питання щодо цивільного позову.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 19 січня 2021 року вищевказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор ставить питання перед Судом про скасування судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Суд перевірив касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) та встановив, що її подано із порушенням п. 4 ч. 2 названої статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі не викладено обґрунтування допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень норм процесуального права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу, з огляду на положення статей 370, 374,  412, 415, 419 КПК у їх взаємозв`язку.
Так, висловлюючи незгоду з вказаними судовими рішеннями з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема в частині порушення змагальності сторін, доведенні перед судом їх переконливості та порушенні вимог ст. 290 КПК, прокурор має вказати у чому полягають допущені, на його думку, порушення, які порушення були допущені судами у ході оцінки аргументів сторін, в тому числі, й в частині перевірки дотримання вимог ст. 290 КПК, а також зазначити яким чином ці порушення вплинули чи могли вплинути на обґрунтованість судових рішень.
Висловлюючи прохання про скасування вироку місцевого суду, прокурор у касаційній скарзі не навів доводів на спростування висновків суду першої інстанції щодо допустимості усіх доказів, покладених в основу цього судового рішення із зазначенням того, які конкретно норми процесуального закону було порушено цим судом. Натомість прокурор посилається на статті 290, 370, 412, 419 КПК і цитує лише дослівний їх зміст. Однак, які саме порушення вказаних статей допущені у даному кримінальному провадженні не вказує.
 
Крім того, прокурор у касаційній скарзі формально зазначає, що апеляційний суд не дотримався вимог ст. 419 КПК, не надав оцінки усім доводам апеляційної скарги захисника і без ґрунтовного аналізу доказів у кримінальному провадженні дійшов висновку про правильність рішення місцевого суду. При цьому прокурор у касаційній скарзі не наводить відповідного обґрунтування щодо незаконності мотивів та висновків, які зазначені апеляційним судом в ухвалі на спростування цих доводів, а також не вказує, які порушення допустив суд апеляційної інстанції при перевірці вказаних доводів і яким чином ці порушення могли перешкодити чи перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. 
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Згідно зі ч. 1 ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 03 листопада 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 19 січня 2021 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків – десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху надіслати прокурору. 
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                          ОСОБА_3