УХВАЛА

10 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 420/12950/20
адміністративне провадження № К/9901/19153/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Губської О.А.,
суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В., 
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2021р. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021р. у справі №420/12950/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації його грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно в сумі 86054 гривні 90 копійок із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації його грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 10.08.2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3066 гривень 12 копійок відповідно до абзацу 4 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на його користь щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3066 гривень 12 копійок за період з 01.03.2018 року по 14.06.2020 року включно у загальній сумі 89906 гривень 52 копійки відповідно до абзацу 4 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
В іншій частині позовних вимог   відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року скасовано. Прийнято нову   постанову, якою позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини    НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
Визнано протиправними дії Військової частини    НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 року по 10.08.2020   року включно.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 10.08.2020 року включно.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішеннями суддів попередніх інстанцій, відповідачем подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції   24 травня 2021 року.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 травня 2021 року вказану касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Стародуб О.П. (головуючий суддя), Берназюк Я.О., Кравчук В.М.
До початку розгляду справи по суті суддею-доповідачем Стародубом О.П., суддями Берназюком Я.О., Кравчуком В.М. заявлено самовідводи, що обґрунтовані порушенням порядку визначення суддів для розгляду справи, встановленого статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме - без урахування спеціалізації. 
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2021 року задоволено заяви суддів Стародуба О.П., Берназюка Я.О., Кравчука В.М. про самовідвід.
Відведено суддів Стародуба О.П., Берназюка Я.О., Кравчука В.М. від розгляду справи №420/12950/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 
Передано матеріали до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.
На підставі Розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду – керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 07 червня 2021 року №1011/0/78-21, у зв`язку з постановленням Верховним Судом 03 червня 2021 року ухвали № К/9901/19153/21 про відведення судді-доповідача Стародуба О.П. та суддів Берназюка Я.О. та Кравчука В.М. від розгляду матеріалів касаційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2021р. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021р. у справі №420/12950/20, призначено повторний автоматизований розподіл касаційної скарги.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 червня 2021 року вказана касаційна скарга передана на розгляд колегії суддів: Губська О.А. (головуючий суддя), Білак М.В., Калашнікова О.В.
За правилами частини першої  статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує  стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Частиною першою  статті 13 КАС України  передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього  Кодексу  розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої    статті 12 КАС України    для цілей цього    Кодексу    справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні    Закону України "Про запобігання корупції"    займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
З оскаржуваних судових рішень вбачається, що предмет розгляду даної справи пов`язаний з нархуванням та виплатою індексації грошового забезпечення. 
Виключень щодо посади позивача у цій справі відповідно до пункту 1 частини шостої  статті 12 КАС України  у системному зв`язку з положеннями  статті 50 Закону України «Про запобігання корупції»  не встановлено.
Одеський окружний адміністративний суд відніс зазначену справу до категорії справ незначної складності та розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України, проте скаржник про такі обставини не зазначає. 
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.
Разом з тим, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною rationemateriae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію rationevaloris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції.
На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до пункту 1 частини першої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки заявник, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, не вказав випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої  статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2021р. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021р. у справі №420/12950/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач 	О. А. Губська	
Судді           	М. В. Білак	
 	О.В. Калашнікова