ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/4415/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту - 23.12.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство виробничо-торгова фірма «Сіверянка» про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просить зобов`язати зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи з 03.09.1981 по 20.08.1992 та призначити з 07.09.2020 пенсію на пільгових умовах за списком №2 згідно п. «б», ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що станом на день звернення до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах її загальний трудовий стаж становив 37 років 07 місяців 08 днів (пільговий стаж - 10 років 11 місяців 17 днів), а посади, які вона займала під час роботи на ЗАТ ВТФ «Сіверянка», дають право на пільгову пенсію за Списком №2. Враховуючи наведене, вважає, що зазначене є достатньою умовою для призначення відповідачем їй пенсії, однак ГУПФУ в Чернігівській області протиправно відмовило у задоволенні її заяви. 
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, зазначив, що у зв`язку із відсутністю пільгової довідки, яка б відповідала вимогам чинного законодавства та підтверджувала необхідний для призначення пенсії по Списку №2 стаж, у ГУПФУ в Чернігівській області відсутні підстави для призначення позивачці пенсії відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що документальне підтвердження того, що позивач працювала на роботах зі шкідливими умовами праці, відсутнє.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.
Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 (а.с.19-23) позивачка працювала, у тому числі, за такими спеціальностями:
-          з 03.09.1981 учениця швачки швейного цеху з нормальними умовами праці;
-          з 16.11.1981 присвоєний 2 розряд швачки;
-          з 01.09.1988 встановлено 3 розряд оператора швейного обладнання;
-          з 01.08.1992 оператор швейного обладнання 3 розряду з нормальними умовами праці;
-          з 04.10.1994 швачка 3 розряду цеху №2;
-          з 01.05.2004 швачка 3 розряду цех № 3;
-          з 05.12.2012 швачка 3 розряду цеху № 3;
-          з 24.04.2014 звільнена з роботи.
07.09.2020 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 25).
Листом від 29.09.2020 за № 2500-0346-8/36023 відповідач відмовив в призначенні пенсії позивачці за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи на пільгових умовах по Списку № 2 на підставі невідповідності записів в трудовій книжці та довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.
Позивач не погоджуючись з відмовою відповідачів в зарахуванні пільгового стажу певних періодів роботи, а також в призначенні їй пенсії на пільгових умовах, звернулась із даним адміністративним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що трудовою книжкою позивачки підтверджується її робота зі шкідливими умовами праці у період з 03.09.1981 по 20.08.1992 швачки та довідкою ПАТ ВТФ «Сіверянка» від 21.07.2020 № 29 підтверджується, що позивачка працювала повний робочий день та виконувала роботи безпосередньо у виробництві засобів хімічного захисту, які згідно постанов Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 та Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності з 01 січня 2004 року.
Згідно з п. 2 розділу XV вказаного Закону пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Згідно із пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно.
У відповідності до абз. 1 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Зазначена норма права передбачає, що умовою призначення пенсії на пільгових умовах є проведення атестації робочих місць.
Разом з тим, проведення атестації робочих місць було запроваджене Законом України «Про пенсійне забезпечення», що прийнятий 05 листопада 1991 року.
У свою чергу Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, яка набула чинності 21 серпня 1992 року.
Як раніше зазначалося, позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до стажу її роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи з 03 вересня 1981 року по 20 серпня 1992 року, тобто за період, протягом якого закон не встановлював вимоги щодо атестації робочого місця та не визначав порядок її проведення.
Відтак, умова щодо обов`язкового проведення атестації робочого місця до спірних правовідносин не застосовується.
Перевіряючи наявність інших умов, з якими абз. 1 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пов`язує можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах, колегія суддів прийшла до таких висновків.
Позивач вважає, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, адже досягла 50 років, має страховий стаж не менше 25 років, а також стаж роботи зі шкідливими умовами не менше 10 років.
Позивач стверджує, що спеціальний трудовий стаж набула під час роботи ПАТ ВТФ «Сіверянка» у період з 03 вересня 1981 року по 20 серпня 1992 року на посадах учениці швачки, швачки, оператора швейного обладнання. 
На підтвердження своїх доводів позивач надала Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області трудову книжку та довідку ПАТ ВТФ «Сіверянка» від 21 липня 2020 року № 29 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
У свою чергу відповідач вважає, що у позивача відсутній спеціальний трудовий стаж, адже факт виконання робіт із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 не підтверджується первинними документами.
У відповідності до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, уточнююча довідка є обов`язковою, якщо у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.
Як раніше зазначалося, під час вирішення питання щодо наявності права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до абз. 1 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» належить перевіряти умови роботи, зокрема, чи були вони шкідливими та важкими. Відтак, трудова книжка може бути визнана достатнім підтвердженням спеціального трудового стажу лише за умови наявності у ній записів про характер виконуваної позивачем роботи.
Дослідивши трудову книжку позивача, колегія суддів встановила, що вона містить записи про те, що у період з 03 вересня 1981 року по 20 серпня 1992 року вона працювала у ПАТ ВТФ «Сіверянка» на таких посадах: з 03.09.1981 учениця швачки швейного цеху з нормальними умовами праці; з 16.11.1981 присвоєний 2 розряд швачки; з 01.09.1988 встановлено 3 розряд оператора швейного обладнання; з 01.08.1992 оператор швейного обладнання 3 розряду з нормальними умовами праці; з 04.10.1994 швачка 3 розряду цеху №2; з 01.05.2004 швачка 3 розряду цех № 3; з 05.12.2012 швачка 3 розряду цеху № 3.
Тобто, записи у трудовій книжці свідчать про те, що у період з 03 вересня 1981 року по 15 листопада 1981 року та з 01.08.1992 по 03.10.1994 позивач працювала на посадах з нормальними умовами праці.
Натомість відомості про характер роботи, яку позивач виконувала в інші періоди, в трудовій книжці відсутні.
За таких обставин колегія суддів вважає, що надання уточнюючої довідки ПАТ ВТФ «Сіверянка» від 21 липня 2020 року № 29 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній було обов`язковим.
Відповідно до довідки ПАТ ВТФ «Сіверянка» від 21 липня 2020 року № 29, у період з 03 вересня 1981 року по 31 грудня 1991 року позивач виконувала роботи безпосередньо у виробництві засобів хімічного захисту за професією (посадою) учениці швачки та швачки, що передбачена п. 4 підрозділу 1 розділу 11 Списком № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.
За таких обставин, колегія суддів наголошує, що згідно з довідкою від 21 липня 2020 року № 29 позивач виконувала роботу за професією, що передбачена Списком № 2, до 31 грудня 1991 року. Разом з тим, у трудовій книжці відсутні записи, які б підтверджували переведення позивача з 01 січня 1992 року на іншу посаду чи до іншого цеху. 
Як раніше зазначалося, позивач працювала у швейному цеху на посадах учениці швачки та швачки.
Відтак, у подальшому в ході проведення атестації робочих місць цех, у якому працювала позивач та посади, які вона обіймала, не були включені до переліку виробництв та посад з важкими та шкідливими умовами праці.
У відповідності до п. 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Разом з тим, права на пенсію за віком на пільгових умовах за посадами «учениця швачки» та «швачки» швейного цеху за результатами атестації робочих місць, проведеної у грудні 1993 року, підтверджене не було.
Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що рішення про відмову у включенні періоду роботи з 03 вересня 1981 року по 20 серпня 1992 року до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах є законним.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року - скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 30.04.2021.
Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                              Н.В. Безименна