УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження 

19 квітня 2021 року 

м. Київ
справа № 520/8465/2020
адміністративне провадження № К/9901/11408/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П., 
перевірив касаційну скаргу  ОСОБА_1  
на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2021 року (колегія у складі суддів Спаскіна О.А., Любчич Л.В., П`янової Я.В.)
у справі № 520/8465/2020
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

УСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області), в якому:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії по інвалідності;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити йому перерахунок основної пенсії по інвалідності з 01.01.2014 до 02.08.2014 відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю згідно зі ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи і мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати, у рахуванням раніше сплачених сум.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 (суддя Спірідонов М.О.) позов залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.
15.10.2020 ОСОБА_1 оскаржив зазначене судове рішення в апеляційному порядку.

Другий апеляційний адміністративний суд ухвалами від 10.11.2020 відмовив у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження та з цих підстав залишив апеляційну скаргу без руху, а ухвалою від 25.01.2021 відмовив у відкритті апеляційного провадження. 

30.03.2021 позивач подав касаційну скаргу, що 01.04.2021 надійшла до Верховного Суду, у якій із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права просив скасувати ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2021 та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що Другий апеляційний адміністративний суд не звернув уваги на доводи, викладені в клопотанні про поновлення строку від 15.10.2020, про отримання ухвали суду першої інстанції від 17.08.2020 у відділенні поштового зв`язку після 09.2020, що підтверджується повідомленням про вручення, яке має знаходитися в матеріалах справи, та конвертом; крім того, дією в Україні карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), обмеженням в свободі переміщення у зв`язку з порушенням опорно-рухового апарату, ІІІ групою інвалідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (ч. 2 ст. 329 КАС України). 
Передбачений зазначеною статтею строк касаційного оскарження пропущено, оскільки ухвала Другого апеляційного адміністративного суду постановлена 25.01.2021, строк на подання касаційної скарги закінчився 24.02.2021.
ОСОБА_1 клопоче поновити строк на касаційне оскарження, обґрунтовуючи це тим, що копію ухвали від 25.01.2021 отримав 18.02.2021, на підтвердження чого надав копію конверту з суду апеляційної інстанції з ідентифікатором 6106413806091.
Зважаючи на документальне підтвердження зазначених обставин, строк на подання касаційної скарги слід поновити відповідно до ч. 2 ст. 329 КАС України.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження у справі, Суд виходить з такого.
Частинами 1 та 2 ст. 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Таким чином, строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 сплинув 16.09.2020.
ОСОБА_1 оскаржив у апеляційному порядку зазначене судове рішення 15.10.2020, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження майже на місяць. 
Суд апеляційної інстанції визнав неповажними підстави пропуску строку на апеляційне оскарження, зазначені ОСОБА_1 у поданому разом з апеляційною скаргою клопотанні та на підставі ч. 3 ст. 298 КАС України ухвалою від 10.11.2020 вирішив питання про залишення апеляційної скарги без руху, надав позивачу десятиденний строк для зазначення інших поважних причин пропуску строку та доказів на підтвердження таких обставин.  
Слід зазначити, що диспозиція п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України визначає два випадки, в яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження: 
-          неподання скаржником у наданий йому судом строк заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження;
-          якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 08.01.2021 отримав копію ухвали від 10.11.2020 та станом на 25.01.2021 не звернувся до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Тобто, суд апеляційної інстанції повторно не вирішував питання поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 після отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху в установлений судом строк не скористався правом на подання заяви про поновлення строку.

Подання заяви (клопотання) відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 44 КАС України є правом учасника справи. 
Разом з тим, невикористання такого права може мати для учасника справи негативні процесуальні наслідки, зокрема, відмову у відкритті апеляційного провадження (п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України).

Також відповідно до п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, в редакції Закону України від 18.06.2020 № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Тобто, з цієї підстави строк на апеляційне оскарження може бути поновлений за активних дій учасника справи - подання заяви, в якій слід підтвердити наявність обставин, що неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Обставина дії в Україні карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) само по собі не є безмовною підставою для поновлення процесуального строку. 

З огляду на викладене, Суд вважає, що правильне застосовування суд апеляційної інстанції п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України КАС України є очевидним.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом п. 2 ч. 2 цієї ж статті у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія зазначеної норми поширюється, зокрема, на ухвали суду апеляційної інстанції, перелік яких наведений у ч. 3 ст. 328 КАС України. До цього переліку належить й ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.
За таких обставин, Суд вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2021 слід визнати необґрунтованою, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ст. 328, 332, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити строк на подання касаційної скарги.
2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі № 520/8465/2020.
3. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб