ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року	Львів	Справа № 308/2181/20 пров. № А/857/4332/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В.,Довгої О.І., 
при секретарі судового засідання:                              Галаз Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління муніципальної варти Ужгородської міської ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 січня 2021 року ( суддя Малюк В.М., ухвалене в м. Ужгороді) у справі  № 308/2181/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління муніципальної варти Ужгородської міської ради, інспектора з паркування Управління муніципальної варти Ужгородської міської ради Шендригоренка Івана Івановича про скасування постанови у справі про адміністративне порушення,-  
                                                          ВСТАНОВИВ:

02.032020 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління муніципальної варти Ужгородської міської ради, інспектора з паркування Управління муніципальної варти Ужгородської міської ради Шендригоренка І.І., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії UZ-2000708 від 19.02.2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 січня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Змінено захід стягнення, застосований постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії UZ-2000708 від 19.02.2020 року до ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП. На підставі ст.22 КУпАП звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрито. В решті вимог відмовлено.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Управління муніципальної варти Ужгородської міської ради подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні адміністративного позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зокрема зазначає, що приймаючи рішення про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, суд першої інстанцій вийшов за межі своєї компетенції тим самим втрутившись в дискреційні повноваження відповідача, що не відповідає загальним принципам та засадам адміністративного судочинства. Також зазначає, що даний позов подано до неналежного відповідача.
Апелянт у клопотанні просив розгляд справи проводити за відсутності представника.
Позивач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Протокольною ухвалою суду від 26.04.2021 продовжено строк розгляду справи на 15 днів
Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити  з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.02.2020 року інспектором з паркування Управління муніципальної варти Ужгородської міської ради Шендригоренком І.І. винесено постанову серії UZ №2000708, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. З даної постанови вбачається, що 19.02.2020 року, о 15 год. 27 хв., в м. Ужгород, за адресою вул. Довженка, 9, особа, яка керувала автомобілем (водій) Daewoo Lanos, д.н.з НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку, а саме здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку Заборонено», чим порушено п.8.4 «в» і п. 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України та ч.1 ст. 122 КУпАП.
За змістом пункту 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України, забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу) в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».
ОСОБА_1 не погодившись з постановою відповідача серії UZ №2000708 від 19.02.2020 звернувся в суд з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов висновку, що в діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.122КУпАП. Разом з тим враховуючи обставини вчинення правопорушення, відсутність тяжких наслідків, особу порушника, судом змінено захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, звільнено позивача від відповідальності за малозначністю скоєного правопорушення, на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.
Колегія суддів апеляційного суду щодо такого висновку суду першої інстанції зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 1 ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, на спростування доводів позивача та підтвердження того, що останній дійсно допустив порушення вимог п. 8.4. «в» ПДР, представником відповідача долучено до відзиву фотоматеріали, що автомобіль «DAEWOO Lanos», д.н.с. НОМЕР_1 , припаркований в межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».
Також в матеріалах справи наявна декларація про відповідність, з якої слідує що, спецзасіб марки «Samsung SM-A350F» є належним чином сертифікованим та належним чином перевіреним у встановленому законом порядку.
Окрім цього, судом першої інстанції вірно враховано, що особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), а також накладення стягнення при розгляді цих справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлюються ст.ст.279-1- 279-4 цього Кодексу.
Статтею 279-1 КУпАП зокрема передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення). Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відтак проаналізувавши фактичні обставини справи суд першої інстанції зробив висновок, що в даному випадку відповідачем здійснено розгляд справи про порушення правил зупинки транспортного засобу, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), із урахуванням особливостей, визначених ст.279-1 КУпАП.
Особу правопорушника встановлено з інформації Національної автоматизованої інформаційної системи (НАІС) Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо транспортних засобів та їх власників.
Відповідно до ч.1 ст.279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем додано нотаріально посвідчену письмову заяву ОСОБА_2 від 09.12.20 року, в якій вказується, що у період часу з 08 год. 00 хв. 19.02.2020 року до 09 год. 00 хв. 20.02.2020 року позивач був позбавлений можливості керувати і не керував (не користувався) належним йому транспортним засобом «DAEWOO Lanos», д.н.с. НОМЕР_1 .
Разом з тим, судом першої інстанції вірно зазначено, що умови для застосування приписів ч.1 ст.279-3 КупАП в даному випадку відсутні, тому правових підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності за вчинення розглядуваного правопорушення немає.
Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в даному випадку такі вимоги дотримані відповідачем, спірна постанова серії UZ-2000708 від 19.02.2020 року відповідає вимогам ст.283 КУпАП, та зокрема дотримано вимоги ч. 4 ст. 283 КУпАП, в постанові вказано, що зображення транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення розміщено на веб-сайті https:/ www.varta.rada-uzhgorod.gov.ua в мережі Інтернет.
Враховуючи наведені обставини вірним є висновок суду першої інстанції, що у інспектора з паркування Управління муніципальної варти Ужгородської міської ради Шендригоренка І.І. було достатньо підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке передбачено ч.1 ст.122 КУпАП.
Разом з тим колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про можливість застосування до спірних правовідносин положень статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), з огляду на таке.
Так, відповідно до приписів статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Частиною 3 статті 219 КУпАП встановлено, що від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 1 статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування. 
Отже, за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема на підставі частини 1 статті  122 КУпАП, є виключною компетенцією уповноваженого органу.  
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Таким чином, приймаючи рішення про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, суд першої інстанції вийшов за межі своєї компетенції тим самим втрутившись в дискреційні повноваження відповідача, що не відповідає загальним принципам та засадам адміністративного судочинства.
Отже, сфера застосування статті 22 КУпАП (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється саме на орган, уповноважений вирішувати справу (у цьому випадку - Управління муніципальної варти Ужгородської міської ради).
Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП  (в редакції на час вчинення адміністративного правопорушення) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Тобто, законодавцем чітко встановлений відповідний вид санкцій (штраф), який підлягає застосуванню до правопорушника в разі прийняття органом, уповноваженим вирішувати справу, постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість звільнити позивача від адміністративної відповідальності за правилами статті 22 КУпАП.
Відповідно до п.1ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління муніципальної варти Ужгородської міської ради підлягає задоволенню, оскаржуване судове рішення скасуванню, а відтак слід прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. 
Керуючись статтями 286, 308, 310,315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління муніципальної варти Ужгородської міської ради задовольнити.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 січня 2021 року у справі №308/2181/20 скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 30.04.2021