ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5124/21 Справа № 201/8321/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого – судді Демченко Е.Л.
                суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О. 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії по відновленню газопостачання, -

в с т а н о в и л а:

       У вересні 2020 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до  акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (далі —  АТ «ОГС Дніпропетровськгаз») про захист прав споживача, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії по відновленню газопостачання, мотивуючи його тим, що йому на праві власності належить незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 , де він і мешкає зі своєю родиною. 
       Зазначав, що вказаний будинок підключений до системи газопостачання, укладено відповідний договір та відкрито особовий рахунок, а він являється споживачем послуг з газопостачання. 
       Вказував, що 22 січня 2020 року, коли його не було вдома, представники АТ «ОГС Дніпропетровськгаз», без попереджень, приїхали до його будинку і самовільно, всупереч закону, опломбували кран в газопостачальній трубі коло його будинку, фактично позбавивши його користування газом.         Посилаючись на те, що зі слів представників АТ «ОГС Дніпропетровськгаз», відключення відбулося через заборгованість, якої насправді немає, його про наявність заборгованості та про наступне відключення газопостачання ніхто не попереджав, що свідчить про протиправність дій АТ «ОГС Дніпропетровськгаз», а тому просить суд ухвалити рішення, яким  визнати дії АТ «ОГС Дніпропетровськгаз» по проведенню відключення його будинку від мережі газопостачання неправомірними і зобов`язати АТ «ОГС Дніпропетровськгаз» відновити вказане газопостачання, задовольнивши позов в повному обсязі. 
       Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що його права порушуються, акти складені відповідачем в односторонньому порядку та не містять його підпису, або підпису членів його родини, він отримував послуги з газопостачання на законних підставах та сплачував за них. Відповідачем не надано жодного акту про виявлення порушень які могли б слугувати підставою для припинення газопостачання. 
       06 травня 2021 року АТ «ОГС Дніпропетровськгаз» надали відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на відповідність висновків місцевого суду встановленим у справі обставинам, нормам матеріального та процесуального права, просили апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначали, що всі акти містять підпис незацікавленої особи — органу місцевого самоврядування. Зазначали, що у позивача наявна заборгованість, а долучені до апеляційної скарги копії квитанцій про сплату на загальну суму 1 600 грн. не свідчать про повне її погашення. Зазначали, що син позивача ОСОБА_3 26 грудня 2019 року та 14 січня 2020 року перешкоджав працівникам у виконанні службових обов`язків та не допустив їх до газового крану для припинення газопостачання шляхом опломбування . 
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Зважаючи на те, що спір у даній справі не майновий, справа незначної складності , розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що позивачу ОСОБА_1 належить незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 , де він і мешкає зі своєю родиною; вказаний будинок підключений до системи газопостачання і з позивачем укладено договір та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 і позивач користувався послугами газопостачання. 22 січня 2020 року, коли його не було вдома, представники відповідача, без попереджень, приїхали до його будинку і самовільно, всупереч закону, опломбували кран в газопостачальній трубі коло його будинку, фактично позбавивши його користування газом.
21 серпня 2019 року відповідач припинив газопостачання (розподіл природного газу) за об`єктом споживача ОСОБА_1 (будинку АДРЕСА_1 ) шляхом опломбування крану на вводі газової труби, про що було складено акт від 21 серпня 2019 року № 3599.
       При цьому, відповідач, як Оператор ГРМ, в свою чергу відповідно до глави 7 розділу VI Кодексу ГРС 06 серпня 2019 року, попередив споживача про припинення газопостачання (розподілу природного газу) шляхом направлення споживачу поштою (рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення) повідомлення про припинення газопостачання.
       Саме припинення газопостачання (розподіл природного газу), яке відбулося 21 серпня 2019 року до домоволодіння позивача, ним не оскаржувалося ні в судовому, ні в адміністративному порядку.
       В подальшому, працівниками відповідача, під час перевірки адрес побутових споживачів, яким раніше припинили газопостачання, було виявлено, що станом на 24 грудня 2019 року в домоволодінні позивача було здійснено несанкціоноване відновлення газоспоживання (шляхом зняття встановленої 21 серпня 2019 року пломби) на крані будинку №14 по вул.Молодіжній в смт.Солоне, що зафіксовано актом про порушення № 3883 від 24 грудня 2019 року.
       26 грудня 2019 року до домоволодіння позивача прибули працівники АТ «ОГС Дніпропетровськгаз» для усунення виявленого 24 грудня 2019 року порушення (несанкціонованого відновлення газоспоживання) шляхом припинення газопостачання, однак син позивача перешкодив працівникам у виконанні службових обов`язків та не допустив їх до газового крану для припинення газопостачання шляхом опломбування. Даний факт зафіксований актом про не допуск №4176 від 26 грудня 2019 року.
       14 січня 2020 року до домоволодіння позивача ще раз прибули працівники АТ «ОГС Дніпропетровськгаз»  для усунення порушення шляхом припинення газопостачання, однак син позивача знову перешкоджав працівникам у виконанні службових обов`язків та не допустив їх до газового крану для припинення газопостачання шляхом опломбування. Даний факт зафіксований актом про не допуск №4189 від 14 січня 2020 року.
       22 січня 2020 року працівниками АТ «ОГС Дніпропетровськгаз»  під час чергового відвідування домоволодіння позивача було припинено газопостачання (розподіл природного газу) шляхом повторного опломбування крану на вводі газової труби, про що складено акт на відключення №4214 від 22 січня 2020 року.
       Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірна ситуація з припиненням газопостачання позивачу виникла виключно внаслідок порушення ним законодавства та договірних відносин з постачальником природного газу, яка знаходить вираження в частині несплати позивачем в повному обсязі вартості спожитого газу, та, як наслідок, виникнення значної заборгованості за отриману послугу газопостачання, що підтверджується матеріалами справи, позовні вимоги є недоведеними та такими, що не можуть бути задоволені. 
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
       Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
       Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
       Між сторонами у справі склалися правовідносини, які регулюються Кодексом газорозподільних систем, що затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2494 (далі - Кодекс ГРС),Положенням про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року №619 (далі - Положення).
       Відповідно до статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем (далі – Кодекс), який затверджений постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року, та іншими нормативно-правовими актами.
       Пунктом 3 глави 1 Розділу І Кодексу передбачено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.
       Відповідно до пунктів 1, 2 глави ІІ Розділу І Кодексу оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, яка видається Регулятором. Оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу.
       Пунктом 1 глави 7 розділу VІ Кодексу передбачено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у випадку несвоєчасної та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; несанкціонованого відбору природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; несанкціонованого відновлення газоспоживання; в інших випадках, передбачених законодавством.
       На підставі п.п.14,15 Правил газопостачання природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30 вересня 2015 року за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за №703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу.
       Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС. Для цього у постачальника має бути укладений з Оператором ГРМ/ГТС договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам. За необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ/ГТС постачальник надсилає Оператору ГРМ/ГТС відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність здійснення ним заходів з припинення/обмеження розподілу/транспортування природного газу споживачу, копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно обмежити чи припинити розподіл (транспортування) природного газу на обєкт (об`єкти) споживача. У такому разі Оператор ГРМ/ГТС відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює відповідне обмеження чи припинення розподілу/транспортування природного газу з дотриманням правил безпеки та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема Кодексу газорозподільних систем або Кодексу газотранспортної системи. У разі одержання повідомлення про припинення або обмеження постачання природного газу споживач зобов`язаний з дотриманням правил безпеки обмежити (припинити) власне споживання природного газу, а вразі, якщо обмеження(припинення) природного газу буде здійснюватися Оператором ГРМ/ГТС, ужити комплекс заходів, спрямованих на запобігання виникненню аварійних ситуацій, та підготувати власне газоспоживне обладнання до обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу. У разі усунення споживачем до зазначеного в повідомленні часу фактів, що стали причиною надіслання повідомлення, і при цьому, якщо споживач завчасно (до дня припинення/обмеження) надав постачальнику підтверджені документи (а Оператору ГРМ/ГТС - копії), газопостачання не припиняється (не обмежується).
       Відновлення газопостачання здійснюється за погодженням постачальника та після відшкодування споживачем витрат на припинення та відновлення газопостачання, що понесені постачальником та/або Оператором ГРМ/ГТС.
       Згідно з п.1 Правил постачання природного газу, що затверджені постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2496 (далі - Правила), підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є, зокрема, відсутність простроченої заборгованості побутового споживача перед діючим постачальником за поставлений природний газ, за його наявності, що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки розрахунків.
       Безпідставне припинення газопостачання - це припинення газопостачання споживачеві, здійснене незважаючи на те, що споживачем не порушуються умови договору про надання послуг з газопостачання, і воно здійснене з порушенням умов Правил надання населенню послуг з газопостачання.
       Колегія суддів звертає увагу на те, що за адресою позивача 21 серпня 2019 року було, у зв`язку з наявністю заборгованості на особовому рахунку, припинене газопостачання, про що його було попереджено 06 вересня 2019 року. 
       Оператор ГРМ повинен здійснювати контрольний огляд вузла обліку у строки, визначені цим Кодексом. 
       Під час перевірки в домоволодінні позивача було встановлено, що станом на 24 грудня 2019 року здійснено несанкційоване відновлення газопостачання (шляхом зняття встановленої 21 серпня 2019 року пломби). 
       Несанкціонований відбір природного газу є підставою для припинення газопостачання на об`єкт споживача (пункт 1 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем). 
       22 лютого 2020 року, під час здійснення третього відвідування домоволодіння позивача, оскільки 26 грудня 2019 року та 14 січня 2020 року син позивача перешкодив у доступі до домоволодіння, що підтверджується відповідними актами, було припинено газопостачання шляхом повторного опломбування крану на вводі газової труби про, що також складено відповідний акт. 
       Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. 
       Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
       Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
       Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
       Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
       Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
       Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Позивачем не спростовано наявну заборгованість за послуги з газопостачання, не доведено неправомірності нарахування відповідачем заборгованості за послуги з постачання природного газу.
       Позивачем не доведено протиправності дій відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між діями АТ «ОГС Дніпропетровськгаз» та наслідками, які настали (припинення нарахування субсидії у зв`язку із наявною заборгованістю за комунальні послуги), суди дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю.
       Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що у нього відсутня заборгованість за послуги з газопостачання, оскільки станом на час припинення газопостачання 21 серпня 2019 року борг становив 7 155 грн. (а.с.59), а з наданих квитанцій вбачається, що 24 жовтня 2019 року було здійснено оплату у розмірі 300 грн., а 15 листопада 2019 року було здійснено оплату на суму 500 грн., усього 800 грн. (а.с.116).
       Платіжні доручення, додані до апеляційної скарги, про сплату послуг з газопостачання від 10 квітня 2019 року на суму 300 грн. та від 16 липня 2019 року на суму 500 грн. не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони були здійснені до нарахування заборгованості (а.с.117). 
       Станом на час ухвалення рішення заборгованість позивача становила 12 230,55 грн. 
       Колегія суддів також відхиляє посилання апелянта на те, що дії відповідача незаконні. 
       Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

       Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2021 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 14 травня 2021 року.

               Головуючий:                                                 Демченко Е.Л.

               Судді:                                                         Куценко Т.Р.

                                                                                 Макаров М.О.