Справа № 759/6494/21                                                    Головуючий 1 інстанція- Твердохліб Ю.О.
Проваження № 22-ц/824/9291/2021                                Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 

П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
30 червня 2021 року                                                                                     м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 05 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право власності, стягнення збитків та упущеної вигоди,-
 
в с т а н о в и в:
 
            У провадженні Святошинського районного суду м.Києва перебуває вказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про вселення та визнання особи такою, що позбавлена права власності на житлове приміщення. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 , яку придбала за результатами електронних торгів, проведених ДП «Сетам» в порядку виконання судового рішення згідно ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», що стверджується протоколом про проведені електронні торги від 09 червня 2020 року та свідоцтвом про право власності на квартиру від 17 липня 2020 року. У квартирі зареєстрована відповідачка ОСОБА_3 , яка не є членом її сім`ї і не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку, що порушує права позивачки як власника квартири. Просить вселити її із спірної квартири та визнати відповідачку ОСОБА_3  такою, що позбавлена права власності на житлове приміщення у цій квартирі.
Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 05 травня 2021 року вирішено ряд клопотань учасників, в тому числі задоволене клопотання відповідача ОСОБА_2 від 29 квітня 2021 року і провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі № 759/5175/20.
Не погоджуючись із ухвалою, позивачка ОСОБА_1 в особі адвоката Мацкевича Д.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині зупинення провадження, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на її необгрунтованість, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права. Скарга мотивована хибністю висновків суду про наявність підстав для зупинення провадження і неможливості розгляду даної справи до вирішення іншої за № 759/5175/20,наявність якої не перешкоджає розгляду її позовних вимог в даній справі. Судом не враховано, що позивачка набула право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 в порядку виконання судового рішення за результатами електронних торгів, проведених ДП «Сетам», і її право власності не
                                                                        -  2  -
оспорюється, а тому зупинення провадження перешкоджає їй реалізувати свої права власника. Рішення суду про зупинення провадження належно не мотивоване. А зупинення провадження веде до порушення розумних строків розгляду справи та порушення її права на справедливий суд.
Відповідачі  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі їх представника адвоката Ільницького О.О.подали відзив на апеляційну скаргу позивачки, в якому вказали, що не погоджуються із апеляційною скаргою позивачки і вважають її необгрунтованою, вказали про наявність передбачених законом підстав для зупинення провадження з огляду на неможливість вирішення цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 759/5175/20 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Мегаінвест сервіс», ОСОБА_4 , в якій оспорюється правомірність дій щодо реєстрації права власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та відповідний запис про реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_4 , а пізніше за ОСОБА_1 .
Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанціїпро зупинення провадження у справі (п.14 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справиздійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Зупиняючи провадження у справі, суд обгрунтовував свої висновки наявністю вказаних у п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України підстав для зупинення.
При цьому суд виходив з того, що розгляд даної справи є неможливим до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 759/5175/20, під час розгляду якої будуть встановлені обставини, що входять до предмету доказування в даній справі, зокрема щодо правомірності набуття ТОВ «Мегаінвест Сервіс» права власності на спірні квартири та подальшої їх передачі в суборенду.
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та зроблені в результаті порушення судом норм процесуального права.
Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у процесуальному законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
            За змістом указаної норми під об`єктивною неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного суду самостійно встановити обставини справи і відповідні їм правовідносини та як наслідок неможливість сформувати правові висновки щодо шляхів вирішення спору, без вирішення іншої справи, де такі обставини встановлюються.
                                                                        -  3  -
До таких же висновків прийшов Верховний Суд України у справі № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, де, скасовуючи ухвалу про зупинення провадження до вирішення судом іншого позову про визнання договору недійсним, вказав, що визначаючи наявність підстав для зупинення провадження, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі №  908/1908/19.
Як вбачається із матеріалів даної справи, предметом спору є захист прав нового власника спірної квартири ОСОБА_1 , гарантованих їй ст.41 Конституції України та статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, шляхом вселення позивачки до квартири АДРЕСА_1 та визнання відповідачки ОСОБА_3 такою, що позбавлена права власності на житлове приміщення у цій квартирі.
В іншій цивільній справі № 759/5175/20, за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Мегаінвест Сервіс», ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування записів про реєстрацію права власності, яка розглядається Святошинським районним судом м.Києва, предметом спору є правомірність дій щодо відчуження спірної квартири новим кредитором ТОВ «Мегаінвест Сервіс», яке, як вважає ОСОБА_2 , неправомірно, всупереч Закону України «Про іпотеку» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 25 грудня 2015 року, звернуло стягнення на нерухоме майно шляхом його продажу ОСОБА_4 .
При цьому як вбачається із доданого до відзиву на апеляційну скаргу уточненого позову ОСОБА_2 у справі № 759/5175/20 (а.с.182), останній оскаржує лише неправомірність дій нового кредитора та нотаріуса щодо перереєстрації права власнсоті за ОСОБА_4 , водночас не оспорює правомірності вчиненого між ТОВ «Мегаінвест Сервіс» і  ОСОБА_4 договору купівлі-продажу спірної квартири від 26 лютого 2020 року.
Окрім того, позов містить вимоги про скасування запису про реєстрацію парва власності на квартиру за ОСОБА_1 . Воднночас предметом спору у справі № 759/5175/20 взагалі не є правомірність придбання позивачкою ОСОБА_1 спірної квартири АДРЕСА_1 за результатами електронних торгів, проведених ДП «Сетам» в порядку виконання судового рішення згідно ст.61 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема в даній справі не оспорюється ні протокол про проведені електронні торги від 09 червня 20202 року, ні свідоцтво про право власності ОСОБА_1 на спірну квартиру, видане 17 липня 2020 року.
При цьому, ні приватний виконавець Чулієв А.А., ні ДП «Сетам», які реалізовували спірну квартиру на прилюдних торгах, взагалі не є учасниками справи і правомірність реалізації ними квартири на прилюдних торгах не є предметом розгляду у справі № 759/5175/20.
За таких обставин, висновки суду першої інстації про те, що розгляд даної справи є неможливим до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 759/5175/20, під час розгляду якої будуть встановлені обставини, зокрема щодо правомірності набуття ТОВ «Мегаінвест Сервіс» права власності на спірні квартири та подальшої їх передачі в суборенду необгрунтовані.
При цьому, сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 759/5175/20 за позовом ОСОБА_2 , суд має достатньо
                                                                        -  4  -
правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи № 759/6494/20.
Доводи, викладені у відзиві ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про обгрунтованість ухвали суду про зупинення провадження, колегія суддів відхиляє як безпідставні з викладених вище підстав.
Такі доводи суперечать ст.204 ЦК України, яка встановлює презумпцію правомірності правочину і згідно якої вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 910/2650/19, де Верховний Суд в тому числі вказав, що можливе подальше визнання недійсним правочину може бути підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.
Як вище вказувалося у справі № 759/5175/20 за позовом ОСОБА_2 не оспорюється правомірність набуття ОСОБА_1 (договір купівлі-продажу, укладений в процедурі торгів)  права власності на спірну квартиру за результатами торгів, а відтак колегія суддів вважає, що наявність іншого спору між ОСОБА_2 з одного боку і ТОВ «Мегаінвест Сервіс» та ОСОБА_4 з іншого боку щодо правомірності відчуження спірної квартири не впливає на вирішення спору в даній справі, поскільки в іншій справі не вирішуються питання, що стосуються підстав, заявлених у даній справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Окрім того, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги позивачки щодо порушення судом розумних строків розгляду справи. 
Згідно із ст.210 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, який при розгляді справи за правилами загального позовного провадження не має перевищувати 90 днів.
Розумність строків розгляду справи згідно ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. 
Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування у стані невизначеності учасників процесу, а нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).
Суд наведених обставин не врахував і зупинив провадження у справі з порушенням положень процесуального закону та всупереч засадам розумності строків розгляду і ефективності судового процесу.
            Згідно ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення  норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.
З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає до скасування у зв`язку із порушенням  норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, а справа направляється для продовження
                                                                        -  5  -
розгляду до суду першої інстанції.
Даючи оцінку доводам учасників, викладеним у апеляційній скарзі і відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційних судів за результатами такого переглядукасаційному оскарженню не підлягають. 
Керуючись ст.ст.259, 374, 379, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволити.
Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 05 травня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України.

Головуючий   

Судді: