ПОСТАНОВА 
Іменем України

16 квітня 2021 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 396/1324/20
провадження № 22-ц/4809/574/21 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді – Дуковський О.Л., Письменний О.А.,
учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2021 року (суддя Русіна А. А.).

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до  Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області із позовною заявою про стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 18.02.2019 року в розмірі 21251,35 грн. 
В позові  зазначений  розрахунок боргу станом на 11.08.2020 року, так: 16024,16 грн - заборгованість за тілом кредиту (з яких 20 грн заборгованість за поточним тілом кредиту, 16004,16 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту), 5227,19 грн заборгованість за простроченими відсотками 0,00 грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України.
В обґрунтування вимог вказано, що 18.02.2019 року з відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. При цьому, відповідач своїм підписом підтвердила згоду на те, що підписана нею анкета - заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між сторонами договір про надання банківських послуг.
Відповідно до умов цього договору Банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого поступово збільшувався та склав 10 000 грн. Позивач стверджує, що свої зобов`язання виконав у повному обсязі, проте позичальник належним чином не виконує свої зобов`язання за договором, у результаті чого станом на 11.08.2020 року виникла заборгованість         у сумі 21 251, 35 грн. 

Короткий зміст рішення суду

Заочним рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2021 року позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором б/н від 18.02.2019 року в розмірі 16 024, 16 грн. Здійснено розподіл судових витрат. 
Частково задовольняючи позов, суд погодився з доводами позовної заяви в частині наявності підстав для стягнення з позичальника заборгованості за кредитом в сумі 16 024,16 грн.
Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5 227,19 грн, суд виходив з того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. А укладений між сторонами кредитний договір у вигляді підписаної сторонами анкети – заяви не містить строку повернення кредиту (користування ним).
Крім того, позивачем не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, у анкеті-заяві відсутні відомості щодо домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як частина укладеного між сторонами кредитного договору 18.02.2019 , оскільки в них відсутній підпис відповідача.
Враховуючи, що фактично отримана та використана ОСОБА_1 позика не повернута, суд першої інстанції дійшов висновку, що позикодавець вправі вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення заборгованості за тілом кредиту. 

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, згідно якою просить скасувати вищезазначене рішення в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в оскаржуваній частині задовольнити у повному обсязі, в іншій - залишити без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що Банком надано належні докази на підтвердження зазначених у позові обставин, які підтверджують наявність договірних відносин між сторонами, належне повідомлення про умови кредитування, а також про невиконання відповідачем взятих за договором зобов`язань. Позичальник висловив згоду на укладення кредитного договору, що засвідчено особистим підписом, чим підтвердив ознайомлення та погодження з умовами кредитування. Зобов`язувався виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами.
Крім того, активував видану йому картку та користувався картковим рахунком, а отже визнавав укладення кредитного договору, а відтак погодився з його умовами. Вчиняв дії, спрямовані на його виконання, зокрема, погашення заборгованості, що підтверджується, крім наданим розрахунками заборгованості та Паспортом споживчого кредиту, випискою із рахунку відповідача.
Відсутність підпису позичальника на відповідних Тарифах, Умовах та Правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки такий договір за своєю суттю є договором приєднання. Підписана відповідачем анкета-заява та паспорт споживчого кредиту засвідчують, що він повністю згоден з умовами кредитування та отримав кредит саме на таких умовах, у тому числі погоджувався на сплату процентів у встановленому розмірі.
Банк вказує на безпідставність посилань на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року , справа № 342/180/17, оскільки у суду першої інстанції відсутні обґрунтовані заперечення відповідача та відповідні докази проти вимог позивача.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

 Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02 лютого 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк»,  встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.   
10 лютого 2021 року закінчено підготовчі дії у справі; постановлено ухвалу про здійснення апеляційного розгляду справи без повідомлення учасників в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступного.

Судом встановлено такі обставини:

18.02.2019 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі чого отримано кредитну картку.
Відповідно до нової редакції Статуту позивача, затвердженого постановою КМУ від 05 червня 2019 року № 594 (в редакції постанови КМУ від 14 серпня 2019 року № 712), було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»; АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк», яке, в свою чергу, є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.62-63).
18.02.2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку (а.с. 9-10).
Позивач стверджує, що на підставі вищезазначеної анкети-заяви ОСОБА_1 отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який поступово збільшувався та склав 10 000 грн.
До позовної заяви долучено витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», який не містить підпису відповідача про ознайомлення з ним (а.с. 13). 
Крім того, позивачем наданий Паспорт споживчого кредиту, де міститься інформація про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту від 18.02.2019 року, з підписом позичальника, в якій зазначено, що викладена інформація зберігає чинність та є актуальною до 05.03.2019 року (а.с. 11-12).
За доводами Банку, відповідач отримав та користувався кредитними коштами, що підтверджується наданою випискою по рахунку станом на 12.08.2020 року (а.с.64-65), проте, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав у зв`язку з чим утворилася заборгованість, розрахунок в позові визначає складові: 16024,16 грн - заборгованість за тілом кредиту (з яких 20 грн заборгованість  за поточним тілом кредиту, 16004,16 заборгованість за простроченим тілом кредиту), 5227,19 грн заборгованість за простроченими відсотками 0,00 грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України. (а.с. 1-4). До вимоги заявлено 21251,35 грн. На підтвердження вищезазначеного розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 18.02.2019 станом на 11.08.2020 року, який містить підпис в графі представник ПриватБанку, проте не зазначено посаду та П.І.Б. відповідного співробітника Банку(а.с 5-6).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті Банку, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 16024,16 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено за необґрунтованістю.
ОСОБА_1 судове рішення не оскаржувалось, пояснення до заявлених вимог в порядку передбаченому процесуальним законодавством, не подавалося.
Позивач оскаржив судове рішення, в частині відмови в задоволенні стягнення відсотків.
З доводами викладеними в обґрунтування оскарження, колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У анкеті – заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18 лютого 2019 року процентна ставка не зазначена (а. с. 9-10).
Відповідно до довідки без дати та номеру, де зазначено, що ОСОБА_1 на підставі підписаного між ним та АТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору б/н було отримано наступні кредитні картки: 18.02.2019 року НОМЕР_1 , термін дії якої до 04/22, 25.02.2019 року - НОМЕР_2 , термін дії якої до 12/22. Вказана довідка не підписана представником Банку (а.с.7) Підпис невідомої особи без зазначення П.І.Б. та посади міститься на вільному місці, нижче надрукованої довідки. 
Згідно довідки ПриватБанку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , відбулися такі зміни кредитного ліміту за карткою № НОМЕР_1 : 18.02.2019 кредитний ліміт 4000,00, примітка:встановлення кредитного ліміту, 18.02.2019 кредитний ліміт 300,00, примітка:зменшення кредитного ліміту, 18.02.2019 кредитний ліміт 300,00, примітка:зменшення кредитного ліміту, 25.02.2019 кредитний ліміт 10 000,00, примітка:збільшення кредитного ліміту, 12.07.2019 кредитний ліміт 9 300,00, примітка:зменшення кредитного ліміту, 03.03.2020 кредитний ліміт 0,00, примітка:зменшення кредитного ліміту (а.с.8). Зазначена довідка не містить підпису представника ПриватБанку у відведеній для нього графі. Проте підпис невідомої особи без зазначення П.І.Б. та посади міститься на вільному місці, нижче надрукованої довідки. 
Також Банк надав до суду першої інстанції витяг із Протоколу №50 засідання Правління від 11.12.2018, яким затверджено запропоновані зміни та доповнення до Умов та Правил надання банківських послуг, проте відсутній строк дії таких Умов та Правил (а.с.56).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18.02.2019 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених на сайті Банку, як невід`ємні частини спірного договору.
Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. 
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується із постановою Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18.02.2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (вересень 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову із підтвердженням того, що саме вони діяли на час укладення кредитного договору між сторонами.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
При цьому, згідно  статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві, яка безпосередньо підписана відповідачем, лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Колегія суддів вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які є в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.02.2019 року шляхом підписання заяви-анкети.
Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк.
Доведення умов кредитування і наявності заборгованості у відповідача є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.
Враховуючи наведене, з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення прострочених відсотків (межі оскарження) погоджується колегія суддів, інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства.
Отже, судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення в частині відмови в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками. 
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2021 року не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» – залишити без задоволення, а заочне рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2021 року  – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя          Л. М. Дьомич

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний