ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
03 червня 2021 року                                                                                м.Суми
                                                               Справа №592/13262/20 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/728/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
сторони:
позивач – Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради 
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 лютого 2021 року, ухвалене у складі судді Корольової Г.Ю., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, -
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2020 року Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради (далі - Департамент) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останньої суму державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 1333 грн 51 коп. та судовий збір.
Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 згідно із заявою від 01 квітня 2020 року та декларації про доходи та майновий стан та відповідних документів, поданих до Департаменту, було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї щомісячно на період з 01 квітня 2020 року по 31 вересня 2020 року. В спірний період допомога виплачувалась у такому розмірі: з 01 травня 2020 року по 30 червня 2020 року – 788 грн 26 коп.щомісячно, з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 року – 549 грн 25 коп. 
07 липня 2020 року на адресу Департаменту надійшов лист Сумського міського центру зайнятості від 06 липня 2020 року № 03/2220 про те, що відповідачці з 28 квітня 2020 року припинено реєстрацію як безробітньої у зв`язку з невідвідуванням без поважних причин центру зайнятості протягом 30 днів. Як наслідок відповідачці рішенням Департаменту від 07 липня 2020 року було припинено соціальну допомогу з 01 серпня 2020 року та був проведений перерахунок раніше призначеної державної соціальної допомоги за відповідний період з 01 травня 2020 року по 31 липня 2020 року, за підсумками якого підлягають поверненню кошти в сумі 1333 грн 51 коп.
На звернення Департаменту відповідачка в добровільному порядку не повертає кошти, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити.
Ковпаківський районний суд м. Суми заочним рішенням від 12 січня 2021 року позов Департаменту задовольнив.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь Департаменту суму державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 1333 грн 51 коп., а також сплачений судовий збір в розмірі 2102 грн.
Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалою від 12 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задовольнив, заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 січня 2021 року скасував.
Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 24 лютого 2021 року у задоволенні позову Департаменту – відмовив за необгрунтованістю.
В апеляційній скарзі Департамент, не погодившись з вказаним рішенням, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
У доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідно до норм Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, що затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 (в ред., що діяла в спірний період) (далі – Порядок) до обов`язків Департаменту не відноситься з`ясування причин неявки отримувачів державних соціальних допомог до центрів зайнятості. Натомість відповідно до п. 17 Порядку встановлено, що інформування органів соціального захисту населення стосовно реєстрації (припинення реєстрації) як безробітної особи, яка включена до складу малозабезпеченої сім`ї, здійснюється центрами зайнятості щомісяця до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом.
Звертає увагу суду на те, що зміст заяви, яку заповнювала відповідачка передбачає обов`язок останньої повідомляти про обставини, які впливають на припинення допомоги, не виконання даних зобов`язань відповідачкою, на думку позивача, повністю підтверджують недобросовісність останньої.
На погоджується із застосуванням судом практики Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні по справі «Рисовський проти України».
Також вважає, що неможливість через стан здоров`я з`явитися до центру зайнятості не позбавляло відповідачку можливості інформувати позивача та центр зайнятості через засоби поштового зв`язку про обставини, які впливають на отримання відповідних соціальних гарантій.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви від 01 квітня 2020 року та декларації про доходи та майновий стан та відповідних документів ОСОБА_1 було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї з 01 квітня 2020 року по 30 вересня 2020 року в розмірі 394 грн 13 коп. щомісячно, а згідно розпорядження на перерахування державної соціальної допомоги з 01 липня 2020 року – у розмірі 549 грн 25 коп. (а. с. 4-5; 10).
Листом від 06 липня 2020 року Сумський міський центр зайнятості населення повідомив Департамент про припинення ОСОБА_1 з 28 квітня 2020 року реєстрації як безробітної у зв`язку з невідвідуванням останньою без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів (а. с. 11).
Рішенням Департаменту від 07 липня 2020 року було припинено відповідачці виплату державної соціальної допомоги. 
Відповідно до розрахунку від 08 липня 2020 року розмір переплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям складає: за період з 01 травня 2020 року по 30 червня 2020 року – 788 грн 26 коп., з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 року – 549 грн 25 коп., а всього на суму 1337 грн 51 коп. (а. с. 12).
За зверненням Департаменту до АТ «Ощадбанк» було повернуто кошти в межах залишку 4 грн 00 коп. (а. с. 14).
Відповідно позивачем пред`явлено до стягнення суму за період з 01 травня 2020 року по 31 липня 2020 року в розмірі 1333 грн 51 коп. 
Листом від 19 серпня 2020 року позивач повідомив ОСОБА_1 про необхідність повернення на рахунок Департаменту надміру отриманих коштів в сумі 1333 грн 51 коп. (а. с. 15 на звороті). Проте, до цього часу кошти не повернуто.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не змогла з`явитися до центру зайнятості через стан здоров`я та, крім того, врахував принцип «належного урядування», висловлений в рішенні Європейського суду з прав людини «Рисовський проти України». 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. 
Положеннями статей 1212, 1215 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, за якої  воно було набуте, згодом відпала.
Не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Відповідно до положень п. 25 Порядку (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виплата раніше призначеної соціальної допомоги 
припиняється: у разі припинення реєстрації як безробітної особи, яка включена до складу сім`ї, з причин, передбачених абзацами шістнадцятим (крім припинення реєстрації у разі працевлаштування самостійно), вісімнадцятим - двадцять першим підпункту 1, підпунктами 2 і 3 пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації 
безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 р. № 792 - з місяця, наступного за місяцем, у якому припинено реєстрацію безробітного, за інформацією центрів 
зайнятості. 
Згідно положень п. 27 Порядку (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) інформування органів соціального захисту населення стосовно 
дотримання безробітним працездатним членом малозабезпеченої сім`ї 
законодавства про зайнятість у частині сприяння своєму працевлаштуванню та припинення реєстрації як безробітної особи, яка включена до складу малозабезпеченої сім`ї, здійснюється центрами зайнятості до 10 числа місяця, що настає за звітним. 
Згідно абзацу 1 частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Колегія суддів вважає, що позивач не довів недобросовісність у діях відповідачки, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення надмірно отриманих державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.
З матеріалів справи вбачається, що у спірний період ОСОБА_1 через важку хворобу, внаслідок якої вона стала особою з інвалідністю першої групи з ураженням опорно-рухового апарату (а. с. 46-49), не відвідувала центр зайнятості, у зв`язку з чим їй було припинено реєстрацію як безробітної особи.
Доказів того, що відповідачка знала про припинення їй реєстрації як безробітної особи, тобто про обставини, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги, матеріали справи не містять.
З огляду на викладене та враховуючи, що при розгляді справи позивачем не було доведено факту недобросовісності відповідачки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Департаменту про стягнення коштів.
Крім того, слід зазначити наступне.
Як вже зазначалося вище у п. 27 Порядку унормовано обов`язок центрів зайнятості у якості дублюючого (поряд із зобов`язанням отримувача допомоги повідомляти про зміни, які впливають на отримання допомоги) контрольного заходу, що призваний убезпечити надмірну, безпідставну виплату соціальної допомоги - в імперативному порядку інформувати органи соціального захисту про факти припинення реєстрації безробітних осіб.
Таким чином, перекласти відповідальність суто на відповідачку за невиконання центром зайнятості регламентованих п. 27 Порядку дій щодо повідомлення вчасно Департаменту про зняття з реєстрації особи, як безробітної, не можна.    
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незгоди із застосуванням судом положень рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» та вважає доречним при розгляді даної справи врахування вказаного рішення Європейського Суду з прав людини щодо принципів застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, щодо необхідності додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном.
 Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).
Європейський суд з прав людини вказує, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04, від 20 жовтня 2011 року).
Дійсно, як вбачається із заяви про призначення соціальної допомоги, відповідачка була ознайомлена, що вона зобов`язана повідомляти про обставини, які впливають на припинення допомоги. Проте, заява не містить переліку таких обставин, з чого слідує що ОСОБА_1 не була обізнана, що зняття з реєстрації як безробітної є підставою для припинення виплати допомоги малозабезпеченій сім`ї.
Враховуючи встановлені у справі обставини, відсутність умислу щодо навмисного приховування відповідачкою відомостей про припинення реєстрації статусу як безробітної, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідачки, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. ст. ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381; 382; 389 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 лютого 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:                                                        Т.А. Левченко

Судді :                                                                        В.І. Криворотенко

                                                                        С.С. Ткачук