Номер провадження: 22-ц/813/8106/21 
Номер справи місцевого суду: 513/995/20
Головуючий у першій інстанції Рязанова К. Ю.
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Артеменка І.А.,
суддів:                        Дришлюка А.І.,
Драгомерецького М.М.,
               за участю секретаря:         Фабіжевської Т.С.
                                               
розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саратського районного суд Одеської області від 15 березня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Саратського нотаріального округу Одеської області Сулакова Івана Івановича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Єдність народів» про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину,
встановив:

06 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Саратського нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: СВК «Єдність народів», в якому просила зобов`язати відповідача внести зміни до свідоцтва про право власності на спадщину за законом ОСОБА_1 , змінивши останній абзац тексту вже виданого свідоцтва серія НОМЕР_1 за реєстровим № 1731 на наступний: «Вартість майнового паю складає 6244 (шість тисяч двісті сорок чотири) гривні 00 копійок або 0,15 відсотків», а також стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після якого відкрилася спадщина у вигляді майнового паю. Позивачу, спадкоємцю померлого, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому частка пайового фонду зазначена як «6244 (шість тисяч двісті сорок чотири гривні) 00 копійок» замість «6244 гривні або 0,15 відсотків». У зв`язку з викладеним позивачка звернулася до відповідача з метою внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, у чому їй було відмовлено.
Рішенням Саратського районного суд Одеської області від 15 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Саратського нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: СВК «Єдність народів» про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину було відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Саратського районного суд Одеської області від 15 березня 2021 року та ухвалення нового, про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги  ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем було неправильно складено свідоцтво про право на спадщину за законом, чим порушено майнові права позивачки, зокрема ОСОБА_1 наполягає на необхідності зазначення у такому свідоцтві частки паю позивачки. Також апелянт звертає увагу, що окрім безпідставної відмови у вчиненні нотаріальної дії, відповідач також у письмовій формі не роз`яснив позивачу порядок її оскарження. Щодо висновку суду першої інстанції про неможливість внесення змін до свідоцтва за наявності лише одного спадкоємця, ОСОБА_1 наголошує, що такий висновок є неправильним та таким, що порушує права та інтереси позивача, оскільки робить неможливим внесення змін до свідоцтва про право на спадщину у випадку описки або неправомірних дій нотаріуса за наявності лише одного спадкоємця. Посилання ж суду першої інстанції на зразкову справу апелянт вважає недоречним через відмінності у спірних правовідносинах.
20.05.2021 року на електрону адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги на рішення Саратського районного суд Одеської області від 15 березня 2021 року без її участі (а.с. 111-112).
28.05.2021 року на електрону адресу Одеського апеляційного суду від СВК «Єдність народів» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому представник третьої особи зазначив, що факт отримання спадкодавцем майнового паю грішма підтверджується фактом укладання між ним та СВК «Єдність народів» договору оренди від 01.01.2017 року, а відтак вимоги позивача щодо видачі на її ім`я свідоцтва на право на спадщину відсотковому вирізі від майна пайового фонду підприємства є безпідставними (а.с. 119-134).
Крім того, 28.05.2021 року СВК «Єдність народів» подало клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через Саратський районний суд Одеської області (а.с. 115-118).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.05.2021 року дане клопотання задоволено і розгляд справи, який був призначений на 03.06.2021 року в 15.00 год., було вирішено проводити в режимі відеоконференції (а.с. 137-138). Копія даної ухвали суду направлена учасникам справи належним чином (а.с.139-143).
01.06.2021 року на адресу апеляційного суду від Приватного нотаріуса Саратського нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. надійшов лист, у якому останній просила розглядати справу у його відсутності (а.с. 144).
В судовому засіданні, призначеному на 03 червня 2021 року, приймала участь представникСВК «Єдність народів» – Манова І.М. в режимі відеоконференції, позивачка ОСОБА_1 та Приватний нотаріус Саратського нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, як то передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с. 146, 148).
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1. ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, щовнесення змін до свідоцтва про право на спадщину є виключно можливим у випадку, коли після видачі свідоцтва про право на спадщину з`являються інші спадкоємці.
Однак апеляційний суд не може погодитися з таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І., позивачка є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , 1936 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з майнового паю в складі майна пайового фонду сільськогосподарського виробничого кооперативу «Єдність народів» Саратського району Одеської області, належного померлому на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД – ХХІІ №17134, виданого 25 квітня 2018 року Кривобалківською сільською радою Саратського району Одеської області. Вартість майнового паю складає 6244 (Шість тисяч двісті сорок чотири) гривні 00 копійок (а.с.26).
Свідоцтво про право на спадщину видано відповідачем на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХХІІ №17134, виданого 25 квітня 2018 року Кривобалківською сільською радою Саратського району Одеської області – ОСОБА_2 . Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 23 лютого 2000 року становить 4137 тисяч гривень, частка ОСОБА_2 визначена в розмірі 6244 гривень, або 0,15 відсотків (а.с.27).
Відповідно до довідки Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Єдність народів» від 24 квітня 2019 року №2, майновий пай в сумі 6244 (Шість тисяч двісті сорок чотири) гривні ОСОБА_2 не видавався в натурі (а.с.28).
31 серпня 2020 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. із заявою, в якій просила видати свідоцтво про право власності на майновий пай (майновий сертифікат) згідно з оригіналом, загальна вартість майна пайового фонду підприємства становить 4137 тисяч гривень і частка визначена у розмірі 6244 гривень, або 0,15 відсотків, станом на 23 лютого 2000 року (а.с.33).
Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 01 жовтня 2020 року №985/01-16 внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом є неможливим у зв`язку з тим, що внесені всі необхідні данні та вказане свідоцтво видане на підставі Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та форми №1 Правил ведення нотаріального діловодства (а.с.34-34зворт).
Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статтею 1296 ЦК України спадкоємці як за законом, так і за заповітом мають право звернутись до нотаріуса за видачею їм свідоцтва про право на спадщину.
Згідно до ст.ст. 66, 67 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців, нотаріусом за місцем відкриття спадщини, за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, видається свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
Форма № 1 додатка 25 до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.12.2010 № 3253/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 року за № 1318/18613 визначає зміст свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, що переходить до єдиного спадкоємця.
Відповідно до частини першої статті 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину.
Внесення змін до свідоцтва про право на спадщину в судовому порядку може мати місце тоді, коли відсутня згода спадкоємців на внесення таких змін до свідоцтва, а також існують інші обставини, що позбавляють можливості внести такі зміни в нотаріальному порядку.
Оскільки, ОСОБА_1 є одноосібним власником спадкового майна, яке перейшло до неї на передбачених законом підставах, апеляційний суд не вбачає наявності згоди інших осіб для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що внесення змін до свідоцтва про право на спадщину є виключно можливим у випадку, коли після видачі свідоцтва про право на спадщину з`являються інші спадкоємці, посилаючись на правовий висновок, висловлений Верховним Судом в постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 758/5329/15, провадження № 61-18376св18.
Дійсно, відповідно до ч.6 ст.13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
У зв`язку із помилковістю висновків судів попередніх інстанції про те, що внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом не є можливим без визнання раніше виданого свідоцтва недійсним, Верховний Суд зазначив, що застосування правила, передбаченого ст. 1300 ЦК України, є можливим у випадку, коли після видачі свідоцтв про право на спадщину з`являться інші спадкоємці.
Висновку про те, що можливість внесення змін до свідоцтва про право на спадщину обмежується виключно випадком, коли після видачі свідоцтва про право на спадщину з`являються інші спадкоємці, постанова Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 758/5329/15, провадження № 61-18376св18, не містить, а відтак апеляційний суд констатує помилковість відповідного посилання суду першої інстанції на практику Верховного Суду, та безпідставність висновку про неможливість внесення змін до свідоцтва про право на спадщину у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа.
Згідно з пунктом 6.13 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22 грудня 2010 року № 3253/5, у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене.
Отже, законодавством України врегульовано можливість внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, проте оскільки, відповідно до відповіді приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 01 жовтня 2020 року №985/01-16, відповідачем було відмовлено ОСОБА_1 у внесенні змін до свідоцтва про право на спадщину, апеляційний суд вважає, що позивачка було позбавлена іншої можливості захистити сої майнові права, ніж у судовому порідку.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 316, ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1,2 ст. 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, використання та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Як визначено у ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Нормою ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України.
Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
Захист цивільних прав – це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.
Як було зазначено вище, відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХХІІ №17134, виданого 25 квітня 2018 року Кривобалківською сільською радою Саратського району Одеської області, частка ОСОБА_2 визначена в розмірі 6244 гривень, або 0,15 відсотків (а.с.27).
Незазначення відповідачем у виданому свідоцтві на праві на спадщину розміру майнового паю, що складає спадщину, у відсотковому вирізі від майна пайового фонду підприємства, зважаючи на таке визначення у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХХІІ №17134, виданого 25 квітня 2018 року Кривобалківською сільською радою Саратського району Одеської області спадкодавцю, на переконання апеляційного суду, порушує майнові права спадкоємця як власника.
Щодо посилань СВК «Єдність народів», викладених у відзиві на апеляційну скаргу, на те, що спадкодавець ОСОБА_2 не оскаржував розміру грошового визначення частки паю та передав відповідну частку у оренду СВК «Єдність народів», апеляційний суд зазначає, що передача відповідного паю в оренду, жодним чином не обмежує ані спадкодавця, ані спадкоємця у визначених свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства майнових правах на частку у майні пайового фонду підприємства, що у даному випадку для ОСОБА_2 , а у подальшому і для ОСОБА_1 складає 6244 гривень, або 0,15 відсотків. 
Отже, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про задоволення позову  ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Саратського нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Єдність народів», про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину.
Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір, при зверненні до суду з позовом у розмірі 840,80 грн. (а.с. 1), та при подачі апеляційної скарги у розмірі 1260,60 грн. (а.с. 102), а всього в розмірі 2101,40 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381 - 384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд
                                    постановив:  
      
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Саратського районного суд Одеської області від 15 березня 2021 року скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Саратського нотаріального округу Одеської області Сулакова Івана Івановича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Єдність народів», про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину задовольнити.

Зобов`язати приватного нотаріуса Саратського нотаріального округу Одеської області Сулакова Івана Івановича внести зміни до свідоцтва на право власності на спадщину за законом ОСОБА_1 , змінивши останній абзац тексту вже виданого свідоцтва серія НОМЕР_1 за реєстровим № 1731 на наступний: «Вартість майнового паю складає 6244 (шість тисяч сорок чотири) гривні 00 копійок або 0,15 відсотків.
Стягнути з приватного нотаріуса Саратського нотаріального округу Одеської області Сулакова Івана Івановича на користь ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір, сплачений за подання до суду позову, а також за подання апеляційної скарги у загальній сумі 2101,40 грн. (дві тисячі сто одну гривню 40 копійок).
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 14 червня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду                                         І.А. Артеменко

А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький