11.05.21
22-ц/812/842/21
Єдиний унікальний номер судової справи № 477/1724/16-ц
Провадження № 22-ц/812/842/21                                    Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
П О С Т А Н О В А
іменем України

11 травня 2021 року                                                                           м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Лисенка П.П.,  
суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,
представника відповідача ТОВ «МСП НІКА-ТЕРА» - Кутельвас Т.Є.,
переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області, постановлену 03 березня 2021 року о 16 год. 02 хв., повний текст якої складено 10 березня 2021 року, у приміщенні цього ж суду, головуючою суддею Семеновою Л.М., за заявою  ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2016 року, ухваленого у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ТОВ «МСП НІКА-ТЕРА» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:
23 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив переглянути рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2016 року в зв`язку з нововиявленими обставинами. 
В обґрунтування заяви зазначав, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2020 року у справі №488/179/17 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «МСП Ніка-Тера» про визнання незаконним та скасування наказу начальника порту від 20 березня 2015 року №690/4-О та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу 22 березня 2015 року у сумі 378 гривень 72 копійок. 
Цим наказом, ОСОБА_1 було надано один день відпустки 22 березня 2015 року без збереження заробітної плати, підставою чого зазначено заяву ОСОБА_1 від 21 березня 2015 року. 
В судовому порядку було встановлено факт, що вищевказана заява про надання відпустки без збереження заробітної плати, написана від імені ОСОБА_1 , та підпис на ній виконано не ним, а іншою особою, в зв`язку з чим, наказ про надання відпустки визнано незаконним та скасовано. 
Заявник вважає, оскільки рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2016 року було прийнято з врахуванням незаконного наказу начальника порту ТОВ «МСП Ніка-Тера» від 20 березня 2015 року №690/4-О та підроблених доказів, та зазначені обставини є істотними, оскільки на їх підставі можна зробити висновок про незаконність дій відповідача та фактичне створення перешкод у допуску заявника до робочого місця, що призвело до його вимушеного прогулу з вини відповідача.
Так як зазначені обставини раніше не були відомі заявнику, він вважає що це є нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим просив здійснити перегляд рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2016 року і задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. 
Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 березня 2021 року в задоволені заяви відмовлено.
Не погодившись з вказаною ухвалою, 29 березня 2021 року ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, про задоволення його заяви.
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Миколаївського апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, виходячи з наступних підстав.
Так, відмовляючи в задоволені його заяви, суд 1 інстанції виходив з того, що вона є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини не спростовують фактів, покладених в основу судового рішення, а саме того, що вимушений прогул ОСОБА_1 через його не допуск на робоче місце не доведено позивачем, а також, що ці обставини могли вплинути на висновки суду.
Суб`єктивне розуміння цих обставин заявником не є нововиявленими обставинами, та на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі, а також на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, не впливає.
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в повній мірі погоджується з встановленими судом 1 інстанції обставинами та правовідносинами, його висновки вважає вірними, обґрунтованими та законними.
Згідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
За положеннями статті 429 ЦПК України розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, які здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.
Статтею 423 ЦПК України передбачено, що рішення суду, яким закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Згідно з п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Як роз`яснено в пунктах 3, 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.
Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
В своїй апеляційній скарзі, як і в заяві про скасування рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2020 року у справі №488/179/17 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «МСП Ніка-Тера» про визнання незаконним та скасування наказу начальника порту від 20 березня 2015 року №690/4-О та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу 22 березня 2015 року у сумі 378 гривень 72 копійки. 
Вважає, що саме встановлення обставин в цьому рішення, які не були відомі на момент ухвалення рішення Жовтневим районним судом Миколаївської області у справі №477/1724/16-ц, можуть вплинути на правильне вирішення позову, а тому його необхідно переглянути за нововиявленими обставинами. 
З огляду на те, що про вищенаведені обставини стали відомі йому саме з рішення Корабельного районного суду від 18 листопада 2020 року, він вважає це нововиявленими обставинами. 
Проте, викладені обставини у вищевказаній заяві ОСОБА_1 не є нововиявленими, оскільки встановлення факту підроблення заяви, написаної від імені ОСОБА_1 , не стало підставою для висновків суду про незаконність дій відповідача та створення перешкод у допуску його до робочого місця, та як наслідок - вимушеного прогулу 22.03.2015 року з вини відповідача.
Так, з матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом 1 інстанції, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (справа №488/179/17), задоволено позовні вимоги до ТОВ «МСП Ніка-Тера» про визнання незаконним та скасування наказу начальника порту від 20 березня 2015 року №690/4-О та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за 22 березня 2015 року у сумі 378 гривень 72 копійок (т. 3 а.с. 26-28).
Зі змісту цього рішення вбачається, що зазначеним наказом ОСОБА_1 було надано відпустку 22 березня 2015 року без збереження заробітної плати. Підставою надання відпустки зазначено його заяву від 21 березня 2015 року. 
Проте, в судовому порядку було встановлено факт, що заява від 21 березня 2015 року про надання відпустки без збереження заробітної плати, написана від імені ОСОБА_1 не ним, та підпис на ній йому не належить, в зв`язку з чим, наказ про надання відпустки визнано незаконним та скасовано. 
Вважає, що рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2016 року було прийнято саме з врахуванням незаконного наказу начальника порту ТОВ «МСП Ніка-Тера» від 20 березня 2015 року №690/4-О та підроблених доказів, та зазначені обставини є істотними, оскільки на їх підставі можна зробити висновок про незаконність дій відповідача та фактичне створення перешкод у допуску заявника до робочого місця, що призвело до його вимушеного прогулу з вини відповідача, та зазначені обставини раніше не були відомі заявнику, він і звернувся до суду з заявою про перегляд зазначеного рішення за нововиявленими обставинами. 
Проте, обставина, що 22 березня 2015 року, де мав місце вимушений прогул ОСОБА_1 , судом у справі №477/1724/16-ц не встановлювалась та рішенням від 07 листопада 2016 року позивачу відмовлено у стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23 березня 2015 року.
Визнання наказу №690/4-О від 20 березня 2015 року незаконним та його скасування рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2020 року у справі №488/179/17 не є тією обставиною, яка може вплинути на висновки суду у справі №477/1724/16-ц таким чином, що якби вказана обставина була відома на час ухвалення рішення від 07 листопада 2016 року, то висновок би іншим.
Крім того, постановою Миколаївського апеляційного суду, рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва, в частині вирішення вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу 22 березня 2015 року скасовано, оскільки позивачем вказане не доведено, що вимушений прогул був саме з вини відповідача.
За такого, встановлення факту підроблення заяви, написаної від імені ОСОБА_1 , не стало підставою для висновків суду про незаконність дій відповідача та створення перешкод у допуску ОСОБА_1 до робочого місця, та як наслідок - вимушеного прогулу 22 березня 2015 року з вини відповідача та немає підстав вважати, що такі висновки можуть бути зроблені судом у справі №477/1724/16-ц враховуючи вищенаведене.
Таким чином, суд І інстанції дійшов правильного висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2016 року у справі № 477/1724/16-ц є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з чим погоджується і колегія суддів Миколаївського апеляційного суду.
Отже, встановлене свідчить про те, що посилання ОСОБА_1 в своїй заяві про перегляд рішення суду не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 423 ЦПК України.
З урахуванням встановлених обставин та положень вище вказаних норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами та обґрунтовано залишив заяву ОСОБА_1 без задоволення.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що вже були неодноразово досліджені. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Зважаючи на викладене та в силу приписів ст.375 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382  ЦПК України, колегія суддів,- 

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів до Верховного Суду, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                П.П. Лисенко

Судді:                                                                         Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова
____________________________________________________
Повний текст постанови складено 17 травня 2021 року.