ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/3396/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Принцевської Н.М.;
суддів: Колоколова С.І., Разюк Г.П.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання Соловйова Д.В.; 
За участю представників сторін:
Від Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" -  Коновалова Н.О., довіреність  № 103-13/245,  від 01.09.20;  
від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Будперспектива" -  Москвітіна І.О., ордер серія ОД  № 665767,  від 01.04.21;  

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний"
на рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2021
по справі №916/3396/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Будперспектива"
до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний"
про стягнення 951 815,66 грн.,
(суддя першої інстанції: Желєзна С.П., дата та місце ухвалення рішення: 10.02.2021, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, просп. Шевченка, 29)

В листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія Будперспектива" (далі - ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива") звернулось до господарського суду з позовною заявою до державного підприємства „Морський торговельний порт „Южний"  (далі - ДП „Морський торговельний порт „Южний") про стягнення  заборгованості у загальному розмірі 951  815,66 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 836   915,70 грн., збитків від інфляції у розмірі 37   661, 20 грн., 3% річних у розмірі 51   446,06 грн., пені у розмірі 25   792,70 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе грошових  зобов`язань за  договором  №Т/СН-56/19 від 26.04.2019  в частині своєчасної та повної оплати  вартості поставленого позивачем товару та наданих послуг.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.02.2021 по даній справі позов  задоволено частково, стягнуто з ДП „Морський торговельний порт „Южний"  на користь ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива" суму основного боргу у розмірі 836   915,70 грн., пеню у розмірі 25    792,70 грн., 3% річних у розмірі 35     877,59 грн., збитки  від інфляції у розмірі 24   986,94 грн., судовий збір 13   853,59 грн., в решті позову  відмовлено. 
В оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд зазначив, що умовами  договору №Т/СН-56/19 від 26.04.2019 не передбачено можливості відстрочення оплати товару покупцем до моменту  реєстрації постачальником  видаткових накладних, а,  отже, товар  має бути оплачений  протягом 10 (десяти) банківських днів з дати поставки конкретної партії товару  згідно з п. 3.1 договору №Т/СН-56/19 від 26.04.2019, у зв`язку з чим  позовні вимоги  ТОВ „Будівельна компанія будперспектива" до ДП „Морський торговельний порт „Южний"  в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 836   915,70 грн. підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані. 
Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що з огляду на невідповідність поведінки ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива" його  попередній заяві, викладеній в листі №09-04/20 від 09.04.2020, відсутні правові підстави для нарахування позивачу збитків від інфляції та 3% річних протягом періоду з 10.04.2020 по 16.11.2020, що відповідає  принципу добросовісності та справедливості.
Також місцевий господарський суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку пені, 3% річних та інфляційних, що  має наслідком необхідність задоволення заявлених  ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива"  позовних вимог  в цій частині.
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду в частині задоволених позовних вимог, ДП «Морський торговельний порт «Южний» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2021 по даній справі в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апелянт вважає, що при прийнятті рішення судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а також судом були порушені норми процесуального права та невірно застосовані норми матеріального права.
Заявник апеляційної скарги зазначає, що місцевий господарський суд дійшов неправомірного висновку про те, що п.3.3 Договору врегульовано підстави для відстрочення оплати товару у випадку необхідності виконання саме ДП «Морський торговельний порт «Южний» нормативних документів, а отже, умови вказаного пункту не впливають та не змінюють строків виконання останнім грошових обов`язків у випадку необхідності виконання постачальником прийнятого на себе обов`язку щодо реєстрації податкових накладних.
Апелянт вказує, що він є невинуватою особою за порушення договірного зобов`язання по сплаті за спірним договором, оскільки саме позивач зобов`язаний зареєструвати відповідні накладні. Обов`язок відповідача з проведення оплати ПДВ на суму 836915,70 грн. відповідно до умов Договору не настав, що свідчить про передчасність вимоги позивача та відсутність порушеного права, за захистом якого позивач звернувся до суду.
Крім того, апелянт зазначає, що у п.3.4 визначено про досягнення сторонами згоди стосовно того, що протягом всього періоду затримки здійснення оплати, відповідно до п.3.3 Договору до покупця не можуть застосовуватись штрафні санкції за порушення строків оплати товару, тобто суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення пені у розмірі 25792,70 грн.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2021 по даній справі відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Морський торговельний порт "Южний" на рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2021 по справі №916/3396/20, призначено розгляд справи на: 19.04.2021   року о 10-00   год.
01.04.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ "Будівельна компанія Будперспектива" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.
Позивач у відзиві зазначає, що апелянт невірно трактує умови укладеного між сторонами договору і посилання на п.3.3, п.3.4, п.6.3.12 не є підставою для непроведення оплати за договором та ненарахування штрафних санкцій. Умови договору не пов`язують настання часу оплати з фактом реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.
В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи та вимоги, викладені письмово.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 26.04.2019 між ДП „Морський торговельний порт „Южний" (Покупець) та ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива"   (Постачальник) було укладено договір №Т/СН-56/19.
Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору постачальник зобов`язується у 2019 році поставити покупцю товар,  зазначений у Специфікації, що є додатком №1, відповідно до цього договору та надати покупцю супутні послуги з монтажу товару, зазначеного в позиції № 1 додатку № 1 до цього договору (Специфікація),  а покупець - прийняти і оплатити товар та супутні послуги.
Додатком №1 до договору №Т/СН-56/19 від 26.04.2019 сторонами по справі було визначено  вимоги  до товару,  який має бути поставлений  постачальником. 
Згідно з п. 3.1 договору №Т/СН-56/19 від 26.04.2019 покупець оплачує конкретну партію товару прямим банківським переведенням коштів на рахунок постачальника, протягом 10 (десяти) банківських днів з дати поставки конкретної партії товару, згідно з виставленим Постачальником рахунком, оформленим відповідно до рознарядки Покупця на поставку конкретної партії товару.
Відповідно до п. 3.3. договору розрахунки за поставлений товар здійснюються відповідно до діючого законодавства України (у т.ч. підзаконних, регуляторних актів України тощо). У разі, якщо затримка здійснення оплати товару відбувається у зв`язку з необхідністю виконання покупцем вищезазначених нормативних документів або інших поважних причин, що спричинили таку затримку, оплата здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання покупцем можливості фінансування закупівлі.
Приписами п. 3.4 договору №Т/СН-56/19 від 26.04.2019 встановлено, що сторони досягли згоди у тому, що протягом всього періоду затримки здійснення оплати, відповідно до п. 3.3 договору до покупця не можуть застосовуватись штрафні санкції за порушення строків оплати товару.
Умовами п.  п. 4.4, 4.7  договору врегульовано, що моментом поставки товару вважається момент одержання товару покупцем з оформленням прибуткових документів на складі покупця. Товар вважається переданим постачальником та прийнятим покупцем за якістю та комплектністю після підписання видаткової та товарно-транспортної накладної. Постачальник, протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту поставки товару, зазначеного в позиції № 1 додатку № 1 до цього договору (Специфікація) надає покупцю супутні послуги.
Відповідно до пп. 6.3.12 п. 6.3 договору постачальник зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, складену належним чином, оформлену та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений законодавством України строк. Податкова накладна надається за допомогою програмного забезпечення "M.E.Doc Is.", або іншої спеціалізованої програми на електронну адресу: medoc@port-vuzhnv.com.ua виключно в електронній формі після її реєстрації в ЄРПН.
Відповідно до п. 7.6 договору №Т/СН-56/19 від 26.04.2019 за прострочення оплати вартості поставленого товару Постачальник може стягнути з Покупця пеню у розмірі 0,5 облікової ставки Національного банку України, діючої на день платежу від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше ніж за 1 місяць з моменту прострочення.
Приписами п. п. 10.1, 11.14  договору встановлено, що  цей  договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками сторін і діє по 31.12.2019 але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Зміни та доповнення до договору можуть бути внесені в порядку, передбаченому чинним законодавством України, тільки за домовленістю сторін, що оформлюється додатковими угодами до цього договору, які є його невід`ємною частиною.
23.12.2019 між ДП „Морський торговельний порт „Южний"  та ТОВ „Будівельна компанія будперспектива" було укладено додаткову угоду №2 до договору №Т/СН-56/19 від 26.04.2019,  згідно умов якої сторонами було, зокрема,  викладено додаток №1 (специфікацію) у новій редакції.
27.12.2019 між ДП „Морський торговельний порт „Южний" та ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива" було укладено додаткову угоду №3 до договору №Т/СН-56/19 від 26.04.2019,  згідно умов якої сторонами було, зокрема,  викладено додаток №1 (специфікацію) у новій редакції.
27.12.2019 ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива" поставлено ДП „Морський торговельний порт „Южний" товар, загальною вартістю 1   925 734,21 грн., що підтверджується підписаними  сторонами  видатковими  накладними №№31, 32, а також товарно-транспортними  накладними.
28.12.2019 ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива" було поставлено ДП „Морський торговельний порт „Южний" товар, загальною вартістю 3 095 760,00 грн., що підтверджується підписаними  сторонами  видатковими  накладними №34, №33, а також товарно-транспортними накладними. 
Загальна вартість поставленого за договором  товару  складає 5   021 494,21 грн. ТОВ 
„Будівельна компанія Юудперспектива", з метою оплати поставленого товару, було виставлено ДП „Морський торговельний порт „Южний відповідні рахунки.
17.01.2020 між ДП „Морський торговельний порт „Южний" та ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива" було підписано  акт передачі наданих послуг з монтажу та налагодження тельферів за договором №Т/СН-56/19 від 26.04.2019. 
21.02.2020 ТОВ „Будівельна компанія будперспектива" звернулось до ДП „Морський торговельний порт „Южний" із претензією №1 про сплату  заборгованості за договором №Т/СН-56/19 від 26.04.2019  у загальному розмірі 5   021 494,21 грн. та суми пені у розмірі 28   318,28 грн. 
Листом від 26.03.2020 ДП „Морський торговельний порт „Южний" у відповідь на претензію №1 від 21.02.2020 було повідомлено позивача про відсутність  підстав для оплати товару за  договором №Т/СН-56/19 від 26.04.2019 у зв`язку з  невиконанням  позивачем обов`язку  щодо реєстрації  податкових накладних. Посилаючись на умови договору  відповідачем було повідомлено позивача, що обов`язок щодо оплати  товару буде виконаний   ДП „Морський торговельний порт „Южний" після отримання квитанцій  про реєстрацію податкових накладних. 
Факт зупинення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних  підтверджується наявними в матеріалах  справи квитанціями та рішеннями про відмову у реєстрації податкових накладних, а також службовою запискою  головного бухгалтера ДП „Морський торговельний порт „Южний" від  14.12.2020. 
Листом №09-04/20 від 09.04.2020 ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива" було повідомлено  відповідача,  що реєстрація  податкових накладних була зупинена з причин, які не залежать від ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива". 
Також позивачем повідомлено про звернення до суду із позовом про скасування рішень про відмову у реєстрації  податкових накладних. Посилаючись на викладені обставини, ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива" просило  здійснити оплату за поставлений товар та  надані послуги без урахування ПДВ, а також повідомило, що остаточний розрахунок  ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива" буде очікувати  після проведення реєстрації податкових накладних.
На підставі платіжних доручень №967 від 15.04.2020, №816 від 15.04.2020, №965 від 15.04.2020 ДП „Морський торговельний порт „Южний" в рахунок оплати вартості товару за договором  №Т/СН-56/19 від 26.04.2019 було перераховано на рахунок ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива" грошові кошти у загальному розмірі 4 184   578,51 грн. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 по справі №420/2603/20, залишеним без змін ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020,  позовні вимоги ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива" до Державної податкової служби України,  Головного управління ДПС в Одеській області  було задоволено, визнано протиправними та скасовано  рішення комісії Головного управління ДПС в Одеській області про відмову в реєстрації      податкових накладних,  про відмову в реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників, зобов`язано Державну податкову службу України  зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складені ТОВ   „Будівельна компанія Будперспектива" податкові накладні №9 від 27.12.2019.; №10 від 27.12.2019, №11 від 28.12.2019, №12 від 28.12.2019;   розрахунки коригування кількісних і вартісних показників №1 до податкової накладної №2 від 17.04.19; №2 до податкової накладної №3 від 19.04.19; №3 до податкової накладної №4 від 19.04.19 за датою їх подання.
Крім того, з Єдиного  державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Верховного Суду від 18.01.2021 по справі №420/2603/20 Головному управлінню Державної податкової служби в Одеській області було відмовлено у поновленні строку на касаційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 та ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020 та у відкритті  касаційного провадження.
Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ДП „Морський торговельний порт „Южний", позивачем було наголошено, що відповідачем  у порушення прийнятих на себе за умовами договору  №Т/СН-56/19 від 26.04.2019  грошових зобов`язань не було  сплачено на користь позивача заборгованість у розмірі 836   915,70 грн., яка згідно видаткових накладних фактично є сумою ПДВ,  що  стало  підставою  для звернення  позивача до господарського суду із даними позовними вимогами про стягнення  суми боргу,  збитків від інфляції, 3% річних та пені. 
Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. 
Частина 1 ст. 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
При цьому за правилами ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частиною 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. 
Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Як зазначалося раніше, 26.04.2019 між ДП „Морський торговельний порт „Южний" (Покупець) та ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива"   (Постачальник) було укладено договір №Т/СН-56/19, відповідно до якого постачальник зобов`язується у 2019 році поставити покупцю товар,  зазначений у Специфікації, що є додатком №1, відповідно до цього договору та надати покупцю супутні послуги з монтажу товару, зазначеного в позиції № 1 додатку № 1 до цього договору (Специфікація),  а покупець - прийняти і оплатити товар та супутні послуги.
Положеннями ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно зі    ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього,     якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.     Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.          
Положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено наступне: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).  Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з п. 3.1 договору №Т/СН-56/19 від 26.04.2019 покупець оплачує конкретну партію товару прямим банківським переведенням коштів на рахунок постачальника, протягом 10 (десяти) банківських днів з дати поставки конкретної партії товару, згідно з виставленим постачальником рахунком, оформленим відповідно до рознарядки покупця на поставку конкретної партії товару.
Разом з тим, в порушення умов укладеного між сторонами договору відповідачем не було у повному  обсязі оплачено  позивачеві  вартість поставленого згідно умов договору  товару, в результаті чого у відповідача наявна заборгованість у розмірі  836   915,70 грн., яка є різницею між  вартістю поставленого та оплаченого відповідачем товару (5     021     494,21 грн. - 4     184     578,51 грн. = 836     915,70 грн.). 
Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів сплати вказаної суми на виконання умов укладеного між сторонами договору.
Судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги доводи апелянта в частині відсутності обов`язку з оплати вартості поставленого товару, у зв`язку з невиконанням  позивачем прийнятого на себе обов`язку щодо реєстрації податкових накладних з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3.3. договору №Т/СН-56/19 від 26.04.2019 розрахунки за поставлений товар здійснюються відповідно до діючого законодавства України (у т.ч. підзаконних, регуляторних актів України тощо). У разі, якщо затримка здійснення оплати товару відбувається у зв`язку з необхідністю виконання покупцем вищезазначених нормативних документів або інших поважних причин, що спричинили таку затримку, оплата здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання Покупцем можливості фінансування закупівлі.
Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду в частині того, що з огляду на умови укладеного між сторонами договору №Т/СН-56/19 від 26.04.2019, пунктом 3.3. договору №Т/СН-56/19 від 26.04.2019  врегульовано підстави для відстрочення  оплати товару  у випадку  необхідності  виконання саме ДП „Морський торговельний порт „Южний" нормативних документів, а, отже,  умови вказаного  пункту  не  впливають та не змінюють строків виконання останнім грошових обов`язків у випадку необхідності виконання Постачальником   прийнятого  на себе обов`язку щодо реєстрації  податкових накладних і зворотнього відповідачем не доведено. 
За таких обставин судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимоги  ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива" до ДП „Морський торговельний порт „Южний"  про стягнення суми основного боргу у розмірі 836 915,70 грн., а доводи апелянта в цій частині судовою колегією відхиляються. 
Стосовно вимоги позивача про стягнення пені у  розмірі 25 792,70 грн. з відповідача, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Відповідно до п. 7.6 договору №Т/СН-56/19 від 26.04.2019 за прострочення оплати вартості поставленого товару постачальник може стягнути з покупця пеню у розмірі 0,5 облікової ставки Національного банку України, діючої на день платежу від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше ніж за 1 місяць з моменту прострочення.
Так, позивачем було  нараховано відповідачу   до сплати  пеню  у загальному  розмірі 25   792,70 грн.,  яка була розрахована  позивачем  за кожною із видаткових  накладних окремо протягом 1 місяця з моменту прострочення оплати товару. 
Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст.   611 Цивільного кодексу України   у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання. 
Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. 
Частиною    ст. ст. 547, 548 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Перевіривши здійснений розрахунок пені, заявленої  до стягнення, суд апеляційної інстанції погоджується з його правильністю та обґрунтованістю, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 25   792,70 грн. правомірно задоволені місцевим господарським судом.
Судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги посилання апелянта на п.3.4 укладеного між сторонами договору, який виключає застосування штрафних санкцій на весь період затримки здійснення оплати.
Так, умовами п.3.4 визначено, що сторони досягли згоди, що протягом всього періоду затримки здійснення оплати, відповідно до п.3.3 Договору до покупця не можуть застосовуватись штрафні санкції за порушення строків оплати товару.
Разом з тим, вказаний пункт містить посилання на п.3.3 договору, який передбачає звільнення від сплати штрафних санкцій лише у випадку «здійснення затримки, у зв`язку з виконанням покупцем нормативних документів або інших поважних причин», що в даному випадку відсутнє.
Крім того, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог  в частині стягнення інфляційних та 3% річних, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Так, у зв`язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі  сплати  вартості поставленого товару, ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива"  в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України  було нараховано  ДП „Морський торговельний порт „Южний" до сплати збитки від інфляції у розмірі 37    661, 20 грн., 3% річних у розмірі 51446,06 грн. Так, з наявного в матеріалах справи  розрахунку вбачається, що  збитки від інфляції та 3% річних були розраховані  позивачем на суму боргу у розмірі 4     184     578,51 грн. протягом періоду з 18.01.2020 по 14.04.2020 та на суму боргу розмірі 836   915,70 грн. протягом періоду з 18.01.2020 по 16.11.2020.
Приписами п. 11.14  договору №Т/СН-56/19 від 26.04.2019 встановлено, що зміни та доповнення до договору можуть бути внесені в порядку, передбаченому чинним законодавством України, тільки за домовленістю сторін, що оформлюється додатковими угодами до цього договору, які є його невід`ємною частиною
Листом №09-04/20 від 09.04.2020 ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива" просило відповідача здійснити оплату  за поставлений товар та  надані послуги  без урахування ПДВ, а також повідомило,  що остаточний розрахунок  ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива" буде очікувати  після проведення реєстрації податкових накладних.  
З матеріалів справи вбачається, що після отримання  даного листа ДП „Морський торговельний порт „Южний" було сплачено на користь позивача суму боргу у розмірі 4 184 578,51 грн. 
Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що  лист ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива" за №09-04/20 від 09.04.2020 фактично не  впливає на порядок  та строки оплати  товару  за договором. 
Разом з тим, у зв`язку з направленням позивачем відповідачу повідомлення №09-04/20 від 09.04.20, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого  висновку про недобросовісність поведінки ТОВ „Будівельна компанія будперспектива", яким спочатку  було повідомлено  відповідача про  можливість  проведення остаточного розрахунку за товар  після реєстрації  накладних, а в подальшому нараховано відповідачу збитки від інфляції та три  відсотки річних до 16.11.2020.  
Верховним Судом у постанові від 24.10.2019 по справі № 904/3315/18 наголошено, що      однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6    статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зазначений принцип лежить в основі доктрини contra factum proprium    (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі -   "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Згаданий принцип римського права   "venire contra factum proprium" є вираженням   «equitable estoppel"   - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на   "principles of fraud» та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. 
Враховуючи невідповідність поведінки ТОВ „Будівельна компанія Будперспектива" його  попередній заяві, а  саме повідомлення №09-04/20 від 09.04.2020, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для нарахування позивачу збитків від інфляції та  3% річних протягом періоду з 10.04.2020 по 16.11.2020, що відповідає  принципу добросовісності та справедливості.
З огляду на вищевикладене, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок 3% річних та інфляційних, судова колегія погоджується з його правильністю, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення на користь позивача  збитків від інфляції у розмірі 24     986,94 грн. та трьох відсотків  річних у розмірі 35    877,59 грн., які були нараховані судом на суму боргу у розмірі  4     184     578,51 грн. протягом періоду з 18.01.2020 по 14.04.2020 та на суму боргу розмірі 836   915,70 грн. протягом періоду з 18.01.2020 по 09.04.2020.
Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").
Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Таким чином, доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони вірних висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
За таких обставин, апеляційна скарга Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" на рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2021 по справі №916/3396/20 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2021 по справі №916/3396/20 залишається без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.  129,  269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" на рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2021 по справі №916/3396/20 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2021 по справі №916/3396/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 21.04.2021 року.

Головуючий суддя:                                                                    Н.М. Принцевська
                                                          
Судді:                                                                                            С.І. Колоколов
                         
                                                                                        Г.П. Разюк