КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа № 759/8897/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6905/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
21 квітня 2021 року                                                                                                      м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                 
                                   судді-доповідача      Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Олійника В.І.,                                                    
                                         при секретарі      Маштаковій Т.Ф.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат в порядку ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на квартиру,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року, постановлену під головуванням судді Ул`яновської О.В,-    
 
     встановив:
 
У червні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з названим позовом.
03 лютого 2021 року представником ОСОБА_2 подано заяву про залишення позову без розгляду.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на квартиру залишено без розгляду.
09 лютого 2021 року представником ОСОБА_1 подано заяву про компенсацію судових витрат.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року заяву представника ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат в порядку ухвалення додаткового рішення повернуто заявнику без розгляду, на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.
ОСОБА_2 та його представник проти апеляційної скарги заперечили.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Повертаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано доказів надіслання (надання) матеріалів заяви заінтересованій особі ОСОБА_2 , а тому на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України заяву слід повернути заявнику без розгляду.
Проте погодитися з такими висновками суду не можна.
Так, заява представником ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат подана на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Глава 8 ЦПК України, якою регулюється питання судових витрат, не містить положень щодо обов`язкового направлення копії заяви про компенсацію судових витрат іншим учасникам справи.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає висновок про повернення заяви без розгляду на підставі ст. 183 ЦПК України помилковим. 
Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1)    неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2)    недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3)    порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду 12 лютого 2021 року вирішена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
 постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року скасувати.
Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 26 квітня 2021 року.

 
 
Суддя-доповідач                                                                                           Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                             С.Г. Музичко

 
 
                                                                                                                                                                                       В.І. Олійник