Ухвала
16 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 438/1135/16-ц
 
провадження № 61-1490св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , подану представником - ОСОБА_4 , на постанову Львівського апеляційного суду 
від 23 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_3 та виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області, треті особи: Бориславська державна нотаріальна контора та ОСОБА_5 , про визнання незаконним рішення виконавчого комітету, визнання незаконним та скасування державних актів на право приватної власності на землю та визнання права власності на земельну ділянку,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 09 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 09 квітня 2019 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. 
Поновлено ОСОБА_1 позовну давність звернення до суду за захистом порушеного права.
Визнано незаконним рішення виконавчого комітету бориславської міської ради народних депутатів Львівської області від 23 січня 1997 року № 43 «Про внесення змін до рішення виконкому від 08 вересня 1994 року № 536».
Визнано незаконним та скасовано державний акт від 02 лютого 1995 року серії ЛВ № 247 на право приватної власності на землю площею 0,0304 кв. м, виданий ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради народних депутатів Львівської області 
від 23 січня 1997 року № 43 «Про внесення змін до рішення виконкому 
від 08 вересня 1994 року № 536».
Визнано незаконним та скасовано державний акт від 02 лютого 1995 року серії ЛВ № 247 на право приватної власності на землю площею 0,0479 кв. м, виданий ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради народних депутатів Львівської області 
від 23 січня 1997 року № 43 «Про внесення змін до рішення виконкому 
від 08 вересня 1994 року № 536».
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У касаційній скарзі, поданій у січні 2020 року до Верховного Суду, представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції й залишити 
в силі рішення суду першої інстанції.
У касаційній скарзі, поданій у лютому 2020 року до Верховного Суду, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду апеляційної інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та у цій частині ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
У лютому 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, 
що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційних скарг викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом 
не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься 
в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто 
не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, 
що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою 
статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 
та виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області, треті особи: Бориславська державна нотаріальна контора та ОСОБА_5 , про визнання незаконним рішення виконавчого комітету, визнання незаконним та скасування державних актів на право приватної власності на землю та визнання права власності на земельну ділянку призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними 
у ній матеріалами.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному 
веб-порталі судової влади України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович