ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 червня 2021 року 
м. Харків
Справа №643/21875/19
Провадження №22-ц/818/2539/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Тичкової О.Ю.
суддів – Маміної О.В., Кругової С.С.,
за участі секретаря судових засідань – Сидорчук М.О.,
учасники справи:
за первісним позовом:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа – Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Московського району,
за зустрічним позовом:
позивач – ОСОБА_2 ,
відповідач – ОСОБА_1 ,
третя особа – Департамент служб у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова, ухвалене 12 січня 2021 року у складі судді Мельникової І.Д.,
УСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , яким просила визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем її проживання.
Позов обгрунтований тим, що сторони перебували у шлюбних відносинах, від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає разом з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні. Батько дитини мешкає окремо.
ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив встановити порядок його участі у вихованні доньки – ОСОБА_3 , а саме: побачення три рази на тиждень: у вівторок та четвер з 16:00 до 20:00 год., у суботу з 10:30 до 20:30 год. за місцем проживання, перебування батька. Щороку: один день 6 або 7 січня з 10:30 до 20:30 год.; 8 березня з 10:00 до 14:00 год.; у Великдень з 10:30 до 20:30 год.; 1 та 2 травня з 10:30 до 20:30 год.; 9 травня з 10:30 до 20:30 год.; 17 травня з приводу дня народження доньки з 09:00 до 14:00 або з 14:00 до 21:00 год.; у Трійцю з 10:30 до 20:30 год.; з 09:00 год. 27 червня по 20:00 год. 28 червня з ночівлею за місцем проживання (перебування) батька; з 09:00 другої суботи липня по 20:00 другої неділі липня, з ночівлею за місцем проживання (перебування) батька; з 09:00 год. 21 серпня по 20:00 год. 22 серпня з ночівлею за місцем проживання (перебування) батька; 14 жовтня з 10:30 до 14:00 год.; з 09:00 год. 24 грудня по 10:00 год. 25 грудня з ночівлею за місцем проживання (перебування) батька.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2007, який було розірвано згідно рішення Московського районного суду м. Харкова по справі №643/18615/19 від 28.01.2020. Від шлюбу сторони мають спільну дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться на утриманні батька, оскільки оплату дитячого садка, комунальних послуг житла, в якому мешкають ОСОБА_1 з дочкою, та забезпечення всіх належних умов для розвитку здійснює ОСОБА_2 . Однак, він позбавлений можливості не тільки виховувати, а навіть систематично бачитися зі своєю дитиною через поведінку ОСОБА_1 , з якою дитина фактично мешкає. Кожне спілкування з матір`ю дитини закінчується сваркою, лайкою та образами на його бік, навіть у присутності дитини.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 разом з матір`ю, ОСОБА_1 за місцем її проживання. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Встановлено порядок участі батька, ОСОБА_2 , у вихованні дитини, ОСОБА_3 , визначивши час: кожного вівторка з 17.00 до 19.00 год.; кожного четверга з 17.00 до 19.00 год.; перша, третя субота місяця з 10.00 до 13.00 год., друга, четверта неділя місяця з 10.00 до 13.00 год.; щороку: 7 січня з 10.00 до 13.00 год.; 8 березня з 10.00 до 13.00 год.; у Великдень з 10.00 до 13.00 год.; 17 травня з 10.00 до 14.00 год. В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_2 не заперечував проти визначення місця проживання дитини з матір`ю; також це відповідає висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради (далі – ХМР) №489 від 05.10.2020. Згідно цього ж висновку доцільним є встановлення наступного порядку зустрічей батька, ОСОБА_2 , з дитиною, ОСОБА_3 , визначивши час: кожного вівторка з 17.00 до 19.00 год.; перша, третя субота місяця з 10.00 до 13.00 год., друга, четверта неділя місяця з 10.00 до 13.00 год. Суд виходив із того, що сторони мають рівні права щодо виховання дитини, батько дитини має бажання приймати участь у її вихованні, а спілкування між батьком та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Суд також врахував вік дитини.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, визначивши наступний порядок зустрічей батька, ОСОБА_2 , з дитиною ОСОБА_3 : кожного вівторка з 17.00 до 19.00 год.; перша, третя субота місяця з 10.00 до 13.00 год., друга, четверта неділя місяця з 10.00 до 13.00 год. у присутності матері.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що оскаржуване рішення є незаконним та необгрунтованим у частині встановлення порядку спілкування з дитиною у зв`язку з тим, що судом було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушення норм процесуального та матеріального права. Так, первісний та зустрічний позови не виникають з одних правовідносин, предмет позовних вимог різний. Приєднавши позов ОСОБА_2 суддя першої інстанції позбавив можливості ОСОБА_1 заявити позовні вимоги щодо порядку участі у спілкуванні батька з дитиною. Зустрічного позову про визначення місця проживання ОСОБА_2 не заявляв. Зустрічний позов не містить вимоги зустрічі батька з дитиною без присутності матері, тобто ОСОБА_4 не заперечує проти цього. Згідно висновку №489 від 05.10.2020 департаменту служб у справах дітей ХМР доцільно встановити порядок зустрічей батька з дитиною, визначивши час: кожного вівторка з 17.00 до 19.00 год.; перша, третя субота місяця з 10.00 до 13.00 год., друга, четверта неділя місяця з 10.00 до 13.00 год у присутності матері. Судом зазначена обставина врахована не була. Також судом першої інстанції не було враховано висновок психолога ОСОБА_5 , на думку якої спілкування з батьком потрібно, але не більше 1 разу на тиждень, так як дитина дуже мала і є ризик виникнення емоційної деривації з матір`ю, подалі – ненадійної прив`язаності дитини до дорослого. Присутність матері необхідна при спілкуванні дитини з її батьком, оскільки дитина є малолітньою, і в неї ще не виникло стійкого емоційного зв`язку з батьком, який живе окремо, та ніколи особливої уваги дитині не приділяв. ОСОБА_6 зазначає, що нею не створюється жодних перешкод щодо побачень дитини з батьком. Крім того, у дитячому клубі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по понеділках, четвергах з 16:30 до 18:30, суботах - з 12:30 до 14:00 год. дитина відвідує уроки з корегуючої хореографії, розвитку мови – риторики, що відповідає інтересам самої дитини, їй дуже подобається займатися з іншими дітьми. Через це вказані дні є недоцільними щодо визначення для побачень з батьком, оскільки відвідування групи розвитку стане неможливим та порушуватиме інтереси дитини. Розвитком дитини під час відвідування гуртків займається мати, оплата яких також здійснюється нею одноособово. Починаючи з грудня 2020 року батько навіть не сплачує аліменти. Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Отже, при прийнятті рішення судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи, складено висновки, які не відповідають матеріалам справи.
Адвокат Холодов Леонід Юрійович, який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить в її задоволенні відмовити, рішення суду залишити без змін.
Відзив обґрунтовано тим, що висновок органу опіки та піклування підлягає оцінці при вирішенні справи в сукупності з іншими доказами та не може бути самостійним способом захисту. Суд повно та правильно встановив обставини у справі та ухвалив законне та обґрунтоване рішення. 
Представником ОСОБА_2 також подані письмові пояснення, у яких він заперечує проти твердження апелянта щодо відсутності зв`язку між батьком і дитиною. Вказує, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 брав безпосередню участь у забезпеченні умов проживання дитини. Після розлучення батько з дитиною проводили час вдвох, без присутності матері, між ними існують довірливі відносини і тісний емоційний зв`язок.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 12.01.2021 оскаржується в частині визначення порядку зустрічей батька, ОСОБА_2 , з дитиною ОСОБА_3 . В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, в зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та наданих письмових пояснень, дослідивши матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судовим розглядом установлено та вбачається з матеріалів справи, що 11.08.2007 між ОСОБА_2 і ОСОБА_7 було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №1571. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 присвоєно прізвище ОСОБА_8 , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_1 від 11.08.2007 (а.с. 25).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 (батько) і ОСОБА_1 (мати) народилась дитина ОСОБА_3 , про що Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області складено відповідний актовий запис №628, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 26.05.2017 (а.с. 31).
Згідно інформації, наданої головним лікарем комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №7» ХМР листом від 22.11.2019 №756, малолітня дитина ОСОБА_3 перебуває на обліку фахівців поліклініки з народження. За вказаний час, за інформацією лікаря педіатра, здійснювала контроль та піклувалась про стан здоров`я, супроводжувала доньку до фахівців поліклініки мати – ОСОБА_1 (а.с. 12).
Згідно побутової характеристики на ОСОБА_1 , складеної сусідами, вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 ; за місцем проживання характеризується позитивно; має добрі відносини з дитиною, яку утримує і виховує самостійно (а.с. 15).
Згідно висновку, складеного психологом ОСОБА_5 за результатами психологічного обстеження ОСОБА_3 , до батька дитина ставиться позитивно, подобаються іграшки, прогулянки з ним. Але, враховуючи вік дитини, особливості її розвитку, розлучення батьків ніяким чином не повинно впливати на дитину. Спілкування з батьком повинно бути, щоб батько міг виконувати свої батьківські обов`язки, а враховуючи вік дитини, її стать, в цьому віці ще формується надійний зв`язок з дорослими, і в цьому періоді дитині необхідна матір, її турбота і тепло. Спілкування з батьком потрібні, але не більше 1 разу на тиждень, так як дитина дуже мала, і є ризик виникнення емоційної депривації з матір`ю, подалі – ненадійної прив`язаності дитини до дорослого (а.с. 52-57).
Відповідно до довідки, виданої ФОП ОСОБА_9 матері дитини від 10.09.2020, ОСОБА_3 відвідує групи комплексного розвитку в дитячому клубі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в графіку навчання з листопада 2019 року. Оплату за навчання здійснює мама. На навчання супроводжується мамою або бабусею. В новому навчальному році продовжує навчання в групі комплексного розвитку, корекційної хореографії і вокалу згідно графіка: понеділок, четвер 16:30-18:30, субота 12:30-14:00 (а.с. 86).
Згідно характеристики на ОСОБА_2 №201-01-11/02 від 05.02.2020, виданої ДП «Завод “Електроважмаш”», ОСОБА_2 працює на підприємстві з 2006 року, на даний час обіймає посаду начальника виробничо-диспетчерського управління, за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 116-117).
ОСОБА_2 на диспансерному (профілактичному) обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» Харківської обласної ради та в КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР не перебуває, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 120, 121).
Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР (далі – Департамент служб) щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 , та встановлення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 від 05.10.2020 №489 Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним встановити порядок участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , визначивши час: кожного вівторка з 17.00 до 19.00; перша, третя субота місяця з 10.00 до 13.00; друга, четверта неділя місяця з 10.00 до 13.00, у присутності матері (а.с. 125-126).
З урахуванням зібраних та оцінених судом доказів, віку дитини, її відношення до обох батьків, висновку органу опіки та піклування, висновку психолога, необхідності та наявності у батька стійкого бажання брати активну участь у вихованні та житті доньки, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та визначення іншого порядку участі батька у вихованні дитини.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991 (далі – Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 Сімейного кодексу (далі – СК) України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
За статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Частинами 1, 2 статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною – це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно; батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
У §54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року №31111/04 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№2) від 27 листопада 1992 року, §90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, §78).
Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи малолітня донька сторін понад два роки мешкає окремо від батька, проте останній кожного тижня відвідує її та проводить з нею час у присутності матері. До розірвання шлюбу батьки дитини проживали спільно та продовжують спілкуватися з приводу виховання дитини, неприязних відносин однин до одного не відчувають, дитина виховується матір`ю, прив`язана до неї; до батька ставиться позитивно, з задоволенням реагує на зустрічі з ним.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції апелянт пояснила суду, що дитина спокійно та впевнено спілкується з батьком, їхні зустрічі відбувалися постійно після розлучення сторін та спочатку проходили за відсутності матері. Після того, як дитина розповіла відповідачці про жінку, яка на її думку перебуває у особистих стосунках з позивачем , вона перестала довіряти батьку дитину та завжди була присутня при їх зустрічах. Зазначене зумовлене небажанням матері завдати дитині шкоди в результаті неправильного сприйняття нею самого поняття сім`ї та можливого стороннього впливу на виховання дитини. 
ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції пояснив, що має стійкий зв`язок з дитиною і дуже її любить, встановлений судом порядок його участі у вихованні дитини повністю відповідає інтересам дитини, оскільки дитина потребує уваги від батька він кожного вівторка та четверга буде забирати дитину з дитячого садочка, гуляти з нею, відвідувати заняття у клубі дитячого розвитку, якщо їх зустрічі будуть співпадати з розкладом занять дитини. Спілкування з дитиною у присутності матері вважав нічим не виправданим та повідомив суду, що така форма зустрічей заважає йому нормально спілкуватися з дитиною, взяти дівчинку у гості до батьків, тощо. Вважає, що поведінка відповідачки з приводу обмеження його рівного з нею права брати участь у вихованні дитини є неприпустимою. 
З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що визначений судом спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою є достатнім для відновлення його порушеного права і відповідає інтересам дитини, її віку, стану здоров`я. Цей порядок забезпечує можливість батька повноцінно брати участь у вихованні дитини як того вимагає закон та принципи справедливості, розумності та добросовісності.
Виходячи з меж розумного балансу дотримання інтересів обох сторін і, перш за все, інтересів дитини, а також з необхідності дотримання рівності прав батьків у вихованні та спілкуванні зі своєю дитиною, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, та зміни рішення суду першої інстанції в частині визначення порядку спілкування з дитиною.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Московського районного суду міста Харкова від 12 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 7 червня 2021 року.
Головуючий                                                                 О.Ю. Тичкова

Судді                                                                                О.В. Маміна

                                                                               С.С. Кругова