Ухвала    
 
25 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 182/5969/16
провадження № 61-5059ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна Олексія Миколайовича у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, третя особа - акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів», про визнання прав інтелектуальної власності у порядку спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ:
26 березня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 02 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 24 лютого 2021 року у справі № 182/5969/16.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М.від 16 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з метою усунення недоліків касаційної скарги шляхом: 
1) надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав); 2) надання документу, що підтверджує сплату судового збору в сумі 1 102,40 грн. Для усунення недоліків касаційної скарги встановлено місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
11 червня 2021 року ОСОБА_1 разом із уточненою касаційною скаргою та дублікатом чека про сплату судового збору подав до Верховного Суду заяву про відвід судді Осіяна О. М.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. від 22 червня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді визнано необґрунтованою та передано для вирішення зазначеного питання, іншому судді. 
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 24 червня 2021 року заяву  ОСОБА_1 про відвід судді Осіяна О. М. передано для вирішення судді Шиповичу В. В.
Відповідно до частин другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. 
За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді (частина восьма статті 40 ЦПК України).
Необхідності вирішувати питання про відвід судді Осіяна О. М. у судовому засіданні з повідомленням учасників справи не встановлено.
ОСОБА_1 свою заяву про відвід судді Осіяна О. М., обґрунтував тим, що останній був доповідачем в його справі в Апеляційному суді Дніпропетровської області, однак не став розбиратися в справі та численних підробках, внаслідок чого у задоволенні апеляційної скарги було відмовлено. Вказував, що йому не потрібен суддя, який не стане розбиратися в справі, яку умисно заплутують, а крім того суддя Осіян О. М. із Дніпропетровської області де АТ «Нікопольський завод феросплавів» має значний вплив, а отже суддя знаходиться під «місцевим впливом».
Підстави для відводу судді передбачені зокрема частиною першою 
статті 36 ЦПК України згідно із якою суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 
5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина третя статті 36 ЦПК України).
Крім того статтею 37 ЦПК України передбачені випадки недопустимості повторної участі судді в розгляду справи, зокрема суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.
Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. 
Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.
Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання принципу, згідно з яким ніхто не може бути суддею у власній справі та який виключає для учасника процесу можливість обирати на власний розсуд або змінювати визначеного у встановленому законом порядку суддю.
На час вирішення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Осіяна О. М. відсутні підстави вважати, що вказаний суддя, у розглядуваній справі, виявляє особисту упередженість та/або має пряму чи побічну заінтересованість у результаті розгляду справи № 182/5969/16.
Доводи заявника про те, що суддя Осіян О. М. знаходиться під впливом 
АТ «Нікопольський завод феросплавів» нічим не підтверджені.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі ЄДРСР).
Аналіз ЄДРСР свідчить, що суддя Осіян О. М. не брав участі в розгляді справи № 182/5969/16 в судах першої та апеляційної інстанцій. 
При цьому ОСОБА_2 , як суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області, дійсно у 2010 році брав участь у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду іншої справи за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського державного аграрного університету, третя особа - профспілкова організація Дніпропетровського державного аграрного університету про поновлення строку на оскарження наказів, визнання незаконними та скасування наказів, встановлення фактів, визнання недійсною угоди, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати і грошових сум, витрат та відшкодування моральної шкоди.
Однак сама по собі участь судді Осіяна О. М. у 2010 році в апеляційному перегляду вказаної справи та незгода ОСОБА_1 із прийнятими в ній судовими рішеннями, не свідчать про наявність підстав для відводу судді в справі № 182/5969/16.
Визначення складу суду для розгляду конкретної справи здійснюється не за бажанням учасників справи, а в порядку передбаченому цивільним процесуальним законодавством, зокрема статтею 33 ЦПК України.
Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді справи є порушенням права на справедливий суд. 
За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частина одинадцята статті 40 ЦПК України).
Оскільки під час розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Осіяна О. М., передбачені законом підстави для відводу судді не встановлені, у задоволенні заяви необхідно відмовити.
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд, у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна Олексія Миколайовичавід розгляду справи № 182/5969/16 (провадження № 61-5059ск21).
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                       В. В. Шипович