Номер провадження: 33/813/523/21
Номер справи місцевого суду: 521/1395/21 
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Пойзнер В.Є., захисника Панчошенка О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Панчошенка О.В. в інтересах  ОСОБА_1  на постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 17.02.2021, відносно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції на ОСОБА_1 було накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнено судовий збір на користь держави в розмірі 454 грн.
Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції, 17.01.2021, о 20:25 год., в м. Одесі по вул. Стовпова, 30, водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chery QQ, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник Панчошенко О.В. в інтересах ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується з постановою суду 1-ої інстанції з таких підстав: 
- поза увагою суду залишилось те, що з 01.07.2020 ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає адміністративної відповідальності за керування громадянином автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, та за відмову ними від проходження контролю на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки та у лікаря нарколога;
- судом 1-ої інстанції були порушені права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП; 
- судом 1-ої інстанції не надано оцінки тому, що в порушення вимог ст. 266 КУпАП працівник поліції не направив ОСОБА_1 до медичного закладу для обстеження на предмет вживання алкогольних напоїв, натомість останній був не згоден з результатом огляду на стан сп`яніння та надав письмову вимогу про направлення його для проходження огляду до відповідного медичного закладу.
Посилаючись на наведені обставини, захисник Панчошенко О.В. просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 09:15 год. 13.04.2021 ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладання розгляду справи не заявляв, тому апеляційний суд вважає за можливим розглянути справу за його відсутності. 
Заслухавши пояснення захисника Панчошенка О.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд критично відноситься до тверджень захисника Панчошенка О.В. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки такі твердження є голослівними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.
Натомість, аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що провина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відносно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується наступними доказами: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №287573 від 17.01.2021 (а.с.3), відповідно до якого ОСОБА_1 17.01.2021 о 20:25 год. в м. Одесі по вул. Стовпова, 30, керував транспортним засобом Chery QQ, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів, та від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків; 
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 17.01.2021 (а.с. 4-5), згідно яких останні були свідками того, як ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та за допомогою «Драгер»; 
- відеозаписом з нагрудної камери співробітника поліції (а.с. 6), з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. 
Апеляційний суд критично оцінює твердження захисника Панчошенка О.В. з приводу того, що з 01.07.2020 ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає адміністративної відповідальності за керування громадянином автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, та за відмову ними від проходження контролю на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки та у лікаря нарколога, з огляду на наступне.
Так, 01.07.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 (далі Закон №2617-VIII), яким запроваджується інститут кримінальних проступків, яким, у тому числі, Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, відповідно до якої кримінальним проступком стало в тому числі і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, 17.06.2020 Верховною радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 09.04.2020 (далі Закон №720-IX), який 02.07.2020 було підписано президентом України, а 03.07.2020 опубліковано в офіційній парламентській газеті «Голос України». Зазначеним Законом виключено підпункт 171 Закону № 2617-VIII, яким Кримінальний кодекс доповнено статтею 286-1.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України закон України набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
Згідно з ч. 1 ст. 139 Закону України від 10.02.2010 № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» зі змінами та доповненнями, підписані Президентом України закони публікуються в газеті «Голос України» та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному веб-сайті Верховної Ради України. Публікація законів та інших актів Верховної Ради України у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною.
Згідно із ч.ч. 2 та 3 ст. 1 Указу Президента України від 10.06.1997 № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», офіційними друкованими виданнями в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України є «Офіційний вісник України», газета «Урядовий кур`єр», газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України».
Виходячи з аналізу наведених Законів №2617-VIII та №720-IX, порядку та періоду набуття ними чинності, суд приходить до висновку, що кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову від проходження освідування на стан сп`яніння, діяла в період з 01 по 02 липня 2020 року, та скасована з 03.07.2020 і, починаючи з цього часу, тобто з 03.07.2020 особи, які вчинили такі протиправні дії несуть адміністративну відповідальність, передбачену ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції, яка діяла до внесення в неї вищевказаних законодавчих змін.
Відповідно до приписів ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Довід апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 є частково обґрунтованим, але суд апеляційної інстанції вважає, що його не участь у судовому розгляді не вплинула на правильність прийнятого судового рішення, адже під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 була надана можливість реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки повторно були досліджені докази по справі, йому була надана можливість скористатись правовою допомогою захисника. 
Згідно із відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, який був детально досліджений під час апеляційного провадження (а.с. 6, СД диск №1), ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, на що останній погодився. Однак в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, та в подальшому, в присутності двох свідків, ще раз підтвердив відмову від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер» та в відділку поліції, тому твердження захисника з цього приводу є безпідставними.
Окрім того, апеляційний суд вважає безпідставними посилань захисника Панчошенка О.В. на те, що ОСОБА_1 не був згоден з результатами огляду на стан сп`яніння, оскільки він взагалі не проходив такий огляд, а навпаки відмовився від нього у присутності двох свідків. 
Отже, зазначені вище докази спростовують доводи захисника Панчошенка О.В. та навпаки повністю підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу захисника Панчошенка О.В. залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції як законну та обґрунтовану – залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 7, 251, 252, 266, 268, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Панчошенка О.В. в інтересах  ОСОБА_1  –залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 17.02.2021 про накладення стягнення на  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП –залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.В. Копіца