Справа № 463/3160/19                                Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р. 
Провадження № 22-ц/811/3523/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія:44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,
без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 01 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення страхового відшкодування у зв`язку із понесеними витратами на лікування у розмірі 45014,69 гривень та заподіяною моральною шкодою, в розмірі 2250,73 гривень.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 березня 2017 року на автодорозі Львів-Рогатин трапилась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «MAN TGA», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Позивач отримав важкі тілесні ушкодження внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 10 серпня 2017 року у справі № 463/3991/17 провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП по зазначеному вище факту закрито, у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. У постанові суду зазначено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало те, що водій транспортного засобу марки «MAN TGA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив раптовий, без попереднього подання відповідних знаків, різкий поворот, чим допустив порушення Правил дорожнього руху. У відповідності до вимог ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Перша», позивач звернувся до останньої із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, станом на момент звернення до суду страхові виплати відповідачем не здійснені. Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується шкода пов`язана із його лікуванням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також підлягає виплаті 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю в якості моральної шкоди. Враховуючи те, що відповідач не узгодив з потерпілою стороною розмір страхового відшкодування, не виплатив таке у встановлений законом строк і не надавав жодної відповіді стосовно розгляду страхової справи, позивач змушений звернутись до суду із вказаними позовними вимогами. Крім цього, просить при ухваленні рішення суду врахувати те, що він поніс витрати на правничу професійну допомогу у розмірі 7200,0 гривень, які підтверджуються відповідними розрахунками.
Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 01 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 - задоволено
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у зв`язку із понесеними витратами на лікування у розмірі 45014,69 гривень (сорок п`ять тисяч чотирнадцять гривень 69 копійок) та заподіяною моральною шкодою у розмірі 2250,73 гривень (дві тисячі двісті п`ятдесят гривень 73 копійки).
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 3000,0 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнуто Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь держави 768,40 гривень судового збору.
Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша». Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими/, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що позивач є водієм автомобіля між якими трапилася ДТП. Зазначає про відсутність встановленої вини іншого водія щодо вчинення ДТП, відповідальність якого була застрахована у відповідача. Звертає увагу на наявність сумнівів придбаних медикаментів та відсутність доказів в підтвердження того, що саме такі медикаменти були необхідні позивачу для відновлення його здоров`я після отриманих травм в результаті ДТП. Також зазначає, що позивачу в період його перебування на лікарняному нараховувалася заробітна плата, в зв`язку з чим вважає відсутніми підстави для відшкодування позивачу тимчасової втрати працездатності. Враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, підстав для стягнення судового збору та судових витрат на правову допомогу немає.
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Личаківського районного суду міста Львова від 01 жовтня 2020 року та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог позивача в повному обсязі. Судові витрати просить покласти на позивача.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 01 квітня 2021 року, є дата складення повного судового рішення – 12 квітня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд виходив з тих обставин, що відсутність вини та закриття кримінального провадження відносно водія забезпеченого страховиком транспортного засобу не звільняє страховика від відповідальності відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Окрім цього, суд прийшов до висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоду у 5% розмірі від суми завданої шкоди. 
З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.7), ОСОБА_1 повідомив ПАТ «СК «Перша» про настання дорожньо-транспортної пригоди», яка мала місце 03 березня 2017 року о 08 год. 00 хв. на автодорозі Львів-Рогатин поблизу с.Давидів Пустомитівського району Львівської області за участі автомобіля марки «MAN TGA», реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження.
Так, постановою Личаківського районного суду м.Львова від 10 червня 2017 року (а.с.8), закрито провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення.
Судом встановлено, що відповідно до полісу № АК/4715489 від 02.09.2016 року (а.с.61), у ПАТ «СК «Перша» була застрахована цивільно-правова відповідальність осіб, які керують забезпеченим транспортним засобом реєстраційний номер НОМЕР_2 , марка та модель «MAN TGA 03», тип: С2 – вантажні автомобілі вантажопідйомністю понад 2т.
Як вбачається із заяви на виплату страхового відшкодування від 01 грудня 2017 року (а.с.6), позивач ОСОБА_1 01.12.2017 року звернувся у ПАТ «СК «Перша» про виплату страхового відшкодування та просив йому виплатити: витрати на лікування в розмірі 45014.69 грн., виплатити шкоду у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності, а також виплатити моральну шкоду в розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю.
Судом встановлено, що у провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 12017140270000382 від 04.03.2017 року (справа № 450/1859/17) про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, що підтверджується долученими до справи документами, зокрема, ухвалою про застосування заходу забезпечення кримінального провадження та листом-відповіддю заступника начальника СУ ГУ Національної поліції у Львівській області Кумечко А.О. (а.с.9, 63-64).
Відповідно до зазначеного вище листа-відповіді заступника начальника СУ ГУ Національної поліції у Львівській області Кумечка А.О., до Пустомитівського районного суду Львівської області скеровано обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме за фактом розслідування дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.03.2017 року у с.Давидів Пустомитівського району Львівської області під час якої ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.
Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні правовідносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.
У випадках, коли деліктні правовідносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відсутність вини та закриття кримінального провадження відносно водія забезпеченого страховиком транспортного засобу не звільняє страховика від відповідальності відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.
Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, при цьому, вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає і за випадкове її завдання (без вини).
Оскільки відповідальність водія забезпеченого автомобіля застрахована у ПАТ «СК «Перша», саме відповідач несе цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Суд доречно звернув увагу, що позивач має право на відшкодування шкоди пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом розгляду даної справи є витрати на лікування в розмірі 45014,69 грн. та моральна шкода в розмірі 2250,73 грн. Позивач звертаючись до суду з даним позовом не просив стягнути з відповідача на свою користь кошти на відшкодування тимчасової втрати працездатності, в зв`язку з чим суд першої інстанції не вирішував питання щодо відшкодування відповідачем позивачу шкоди у зв`язку з втратою працездатності, а отже доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Колегія суддів враховуючи надані позивачем докази щодо понесення витрат на лікування, вважає доведеним факт завдання йому шкоди та понесення витрат на лікування в розмірі 45014,69 грн.
Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами ту обставину, що позивач здійснюючи лікування після ДТП, не поніс витрати на лікування в розмірі 45014,69 грн., в той час як надані позивачем докази підтверджують підтверджую витрати понесені позивачем на лікування в розмірі заявлених позовних вимог.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, тому виходячи із встановленого судом розміру страхового відшкодування, яке підлягає виплаті позивачу, розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2250,73 гривень.

Враховуючи, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення витрат понесених позивачем на лікування та моральної шкоди, в також суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрати понесені останнім на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Скаржником не доведено, що позивач таких витрат фактично не поніс і суд безпідставно стягнув такі з нього.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 01 жовтня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» - залишити без задоволення. 
Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 01 жовтня 2020 року - залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 12 квітня 2021 року.

Головуючий:                                                        О.Я. Мельничук

       Судді:                                                                        О.М. Ванівський

                                                                               Н.П. Крайник