ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 р. 	Справа № 552/920/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Чалого І.С. ,  Бершова Г.Є. 
за участю секретаря судового засідання  Ігнатьєвої К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16.03.2021 (суддя Самсонова О.А.,  пров. Хорольський, 6, м. Полтава, 36034) по справі № 552/920/21
          за позовом             ОСОБА_1  
          до            Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ,            Інспектора взводу № 2 роти батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції Головня Олега Васильовича                    
          про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 ,  звернулася до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора взводу № 2 роти батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції Головня Олега Васильовича про  скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП 18 № 454023 від 18 лютого 2021 року.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави  від 16 березня 2021 року у задоволені адміністративного позову  відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог повністю. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі не врахував, що керований ним автомобіль використовується у службових цілях ТОВ  "Перша лізингова компанія"  без мети отримання прибутку, а отже останній не підлягає обов`язковому технічному контролю.
Відповідачі  правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, , перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, 18.02.2021 року інспектором взводу №2 роти БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області  Головня О.В. складено постанову серії ДП 18 № 454023 відносно ОСОБА_1  про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за порушення п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху України» ( далі ПДД України) , відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП та за порушення п.2.9 ПДД України відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП .
Відповідно до змісту вказаної постанови, 18.02.2021 о 09 год. 38 хвил. ОСОБА_1 керувала автомобілем  Renault Sandero державний номерний знак НОМЕР_1 на 90км. автомобільної дороги М-22 (Полтава - Олександрія), який не пройшов обов`язковій технічний контроль та із забрудненим номерним знаком.
Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наявності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).
Пунктом 31.3 б ПДР встановлено, що експлуатація транспортних засобів забороняється згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Частина 3 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв за керування транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 29 Закону України "Про дорожній рух"  визначено, що  до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.
Відповідно до статті 33 Закону України "Про дорожній рух" технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.
Згідно із ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».
Відповідно до п.п 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 (далі - Порядок) транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.
Під господарською діяльністю в Господарському кодексі України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. (стаття 3 ГК України).
Відповідно до статті 1 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, інвалідів, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).
Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18 лютого  1997 року (далі - Правила).
Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.
За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються:
- транспортними засобами спеціального призначення;
- транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації;
- службовими легковими автомобілями;
- транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.
Відповідно до матеріалів справи, транспортний засіб Renault Sandero, державний номерний знак НОМЕР_1 , являється загальним легковим хетчбеком-В  та належить ТОВ «Перша лізингова компанія»
Відповідно до відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вид діяльності «Перша лізингова компанія» визначено як надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів (основний); торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; надання інших інформаційних послуг, н. в. і. у.; фінансовий лізинг.
Також, як вбачається з пояснень ОСОБА_2 , наданих під час  розгляду справи про накладання адміністративного стягнення, позивач  18.02.2021 керувала  вказаним транспортним засобом   по автомобільній трасі М-22  з м. Полтави до м. Кременчука у відрядження.
Отже, автомобіль, яким керував позивач, є службовим автомобілем, а тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів з метою отримання прибутку і відповідно якщо транспортний засіб використовується в службових цілях для забезпечення господарської діяльності юридичної особи в цілому, то він не підлягає обов`язковому проходженню технічного контролю.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.10.2019 р. по справі № 678/483/17 та від 08.07.2020 р. по справі № 731/186/17.
До постанови про накладення адміністративного стягнення докази протилежного (про використання автомобіля для перевезення пасажирів або вантажів) суду відповідачами  не додано. Сам по собі факт належності транспортного засобу підприємству не може свідчити про його використання з метою отримання прибутку.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового про задоволення позову.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Беручи до уваги відсутність події адміністративного правопорушення, постанова серії ДП 18 № 454023 від 18.02.2021 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.
З приводу розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи судом встановлено, що за подання позову та  апеляційної скарги позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1135,00 грн. (а.с. 5, 68, 77)
На підставі викладеного, оскільки стягнення судових витрат із суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого була відповідачем у справі, прямо передбачено частиною першою статті 139 КАС України, сплачена позивачем сума судового збору за подання апеляційної скарги підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській  області Департаменту патрульної поліції. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 16.03.2021 по справі № 552/920/21  скасувати.
Прийняти нове рішення, яким  позовні вимоги ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу № 2 роти батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції Головня Олега Васильовича про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову інспектора взводу № 2 роти батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції Головня Олега Васильовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 454023, винесену 18.02.2021 року відносно   ОСОБА_1  за ч. 3 ст. 121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути з Управління патрульної поліції в Полтавській  області Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань на користь   ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у сумі 1135, 00 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.  

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    Г.Є. Бершов