КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                               
справа № 761/45023/17                                          Головуючий у 1 інстанції: Савицький О.А.
провадження №22-ц/824/7040/2021                                       Головуючий суддя: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
12 травня 2021 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І., 
суддів: Музичко С.Г., Болотова Є.В.,
 при секретарі Панчошній К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Проперті Сервіс» на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27 серпня 2020 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Богдана Хмельницького, 12-14» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Проперті Сервіс», треті особи: Київська міська рада, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жила Ганна Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Укрспецприлад», про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності, -
 
в с т а н о в и в :
 
У грудні 2017 року позивач ОСББ «Богдана Хмельницького, 12-14» звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 30 жовтня 2015 року приватним нотаріусом КМНО Михайленком С.А. за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 89/100 часток квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва №2486 від 30.10.2015 року про придбання майна з прилюдних торгів. 
Разом з тим, вказана квартира, щодо якої вчинений вказаний оспорюваний правочин, розташована в будинку, який є пам`яткою архітектури місцевого значення в аварійному стані та перебуває на балансі позивача, що проводить протиаварійні та невідкладні консерваційні роботи, фінансування яких здійснюється співвласниками будинку. 
При цьому, за фактом шахрайських дій, вчинених щодо переоформлення квартири 
АДРЕСА_1 інформація внесена до ЄРДР. За результатами проведених у вказаному кримінальному провадженні експертиз встановлено, що підписи та печатки на документах, які використовувались для переоформлення квартири містять ознаки підробки. За таких обставин, посилаючись на недійсність правочину, а саме, свідоцтва про право власності, на підставі якого за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру, та в подальшому ним передано у якості внеску в статутний капітал відповідачу ТОВ «Проперті-сервіс».
Позивач вважав, що вказаний правочин суперечить вимогам законодавства та є недійсним, у зв`язку з чим підлягають застосуванню наслідки його недійсності, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 27 серпня 2020 року позов задоволено.
Визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 2486, видане 30.10.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., на користь ОСОБА_1 щодо 89/100 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 280,00 кв.м., житловою площею 184,9 кв.м.
Застосовано наслідки недійсності правочину шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності за номером 14137410, дата державної реєстрації 12.04.2016 року та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності за номером 11881812, дата державної реєстрації 30.10.2015 року. Здійснено розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі ТОВ «Проперті Сервіс»з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позову.
Скаргу обґрунтовував тим, щонаявна доказова необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а за таких обставин Шевченківський районний суд м. Києва повинен був відмовити в задоволенні позову ОСББ «Богдана Хмельницького, 12-14» до ОСОБА_1 , ТОВ «Проперті Сервіс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Київська міська рада, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жила Ганна Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Укрспецприлад» про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 2486, видане 30.10.2015 року приватним нотаріусом КМНО Михайленком С.А., на користь ОСОБА_1 щодо 89/100 частки квартири, що знаходиться за адресою: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 280,00 кв.м., житловою площею 184,9 кв.м. та застосування наслідків недійсності правочину шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності за номером 14137410, дата державної реєстрації 12.04.2016 року та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності за номером 11881812, дата державної реєстрації 30.10.2015 року.
Крім того, Шевченківським районним судом м. Києва задоволено обраний позивачем неналежний спосіб захисту, який на момент ухвалення оскаржуваного рішення не був передбачений в законодавстві України та не міг забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а значить був не спроможний надати особі ефективний захист її прав.
Вказував, що враховуючи те, що від 16.01.2020 року, тобто на час ухвалення оскаржуваного рішення, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а відтак Шевченківський районний суд м. Києва безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСББ «Богдана Хмельницького, 12-14» в частині обраного ними способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а значить не спроможний надати особі ефективний захист її прав. Більш того, відсутність у позивача будь-яких майнових прав на об`єкти оскаржуваних реєстраційних дій взагалі унеможливлює його звернення із зазначеним позовом та свідчить про незаконність висновків суду першої інстанції.
Представник ОСББ «Богдана Хмельницького, 12-14» подав до апеляційного суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.
Зазначає, що твердження апелянта про законність набуття ОСОБА_1 права власності на частки квартир в будинку АДРЕСА_3 в порядку примусового виконання рішення Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 на прилюдних торгах ПП «Нива-В.Ш. в рамках виконавчого провадження ВДВС Пролетарського РУЮ у м. Донецьку є неправдивими.
Вказує, що твердження апелянта про те, що жодна особа не набуває прав на частку квартири, яка є предметом оспорюваного правочин, безпідставне, оскільки, факт відсутності зареєстрованого права власності в державному реєстрі речових прав на об`єкт та факт відсутності приватизації є підтвердженням належності нерухомого майна територіальній громаді міста Києва.
Крім того, рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/1352/18 від 31.01.2019 року, рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі 
№ 761/46974/18 від 16.12.2019 року, а також оскаржуване рішення суду першої інстанції, захищають права співвласників відповідно квартири та ОСББ шляхом визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину, що передбачено ст.ст.16, 215, 216 ЦК та є належним способом захисту порушених прав.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваним правочином порушено права позивача та наявні підстави для застосування судового захисту.
Вказував, що правочин, а саме свідоцтво № НОМЕР_1 від 30.10.2015 року про придбання майна з прилюдних торгів, на підставі якого відповідач ОСОБА_1 набув у власність 89/100 часток квартири АДРЕСА_1 , та в подальшому передав у якості внеску в статутний капітал відповідача ТОВ «Проперті-сервіс», суперечить вимогам законодавства та є недійсним, а тому позов у частині вимог про застосування наслідків недійсності правочину є обґрунтованим та піддягають задоволенню.
Проте, рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону не відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної  інстанції за  результатами розгляду  апеляційної скарги  має право: скасувати судове рішення повністю  або частково  і ухвалити  у відповідній частині нове  рішення або змінити рішення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 набув у власність 89/100 часток квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів №2486 від 30.10.2015 року, акту державного виконавця про проведені прилюдні торги від 09.07.2008 року, протоколу №12/14/2 проведення прилюдних торгів від 08.07.2008 року, рішення Микитівського районного суду м.Горлівки від 19.07.2006 року у справі №1-2873/2006 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Будресурс-Економія».
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.01.2018 року ТОВ «Проперті Сервіс» набуло у власність 89/100 часток квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів №2486 від 30.10.2015 року.
Згідно зі свідоцтвом, виданим 30.10.2015 року приватним нотаріусом КМНО Михайленко Є.А., зареєстрованим в реєстрі за №2486, відповідно до ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акту державного виконавця про проведені прилюдні торги, затвердженого ВДВС Пролетарського РУЮ у м.Донецьку 09.07.2008 року, ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з 89/100 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 271,00 кв.м., житловою площею 184,9 кв.м., яка складається з семи кімнат, на четвертому поверсі, вартістю 265 000 грн., що раніше належала ОСОБА_3 на підставі рішення Микитівського районного суду м.Горлівки від 19.07.2006 року у справі №2-2873/2006, яке набрало законної сили 31.08.2006 року, реєстрація права власності ОСОБА_3 на вказану частку квартири не проводилась та придбана ОСОБА_4 за 271 000 грн.
В матеріалах справи міститься акт державного виконавця про проведені прилюдні торги від 09.07.2008 року, відповідно до якого боржником зазначено ОСОБА_3 , а стягувачем - ОСОБА_2 , переможцем аукціону став ОСОБА_1 , акт видано на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів №12-14/2 від 08.07.2008 року.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що торги з реалізації майна не проводились, а всі документи щодо проведення таких торгів, що були надані приватному нотаріусу для видачі свідоцтва про право власності, були сфабриковані та підроблені, про що свідчать надані висновки судових експертиз, згідно яких печатки та підписи на документах не відповідають оригіналам, також отримані відповіді уповноважених органів про те, що судові рішення, які зазначені в актах державного виконавця, не ухвалювались, прилюдні торги не проводились, виконавчі провадження не відкривались. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивач прагне відновлення законного складу співвласників будинку АДРЕСА_3 шляхом оспорення правочину, в якому не є стороною з метою виконання власного обов`язку по виконанню в будинку протиаварійних та невідкланих консерваційних робіт і реставрації згідно припису №293/П від 24.02.2016 року, виданого балансуотримувачу Департаментом культури Київської міської державної адміністрації після обрушення 25.02.2016 року в будинку міжетажних перекриттів, та рішення співвласників будинку від 14.10.2015 року, оформленого протоколом №7 про проведення реставрації за рахунок фінансування співвласників.
Саме з врахуванням викладеного суд прийшов до висновку про порушення оспорюваним правочином прав позивача та наявність підстав для застосування судового захисту.
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками.
Так, наслідком визнання прилюдних торгів недійсними є визнання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів незаконним та його скасування (пункт 27 постанови №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визнання підсудності цивільних справ»), так як таке свідоцтво, видане владним органом, суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права.
Правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).
Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч.3 статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.
Власний інтерес заінтересованої особи полягає втому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. (Правова позиція Верховного суду України у справі №6-605цс16 від 25.05.2016 року, постанова Великої палати Верховний Суду від 18.04.2018 року у справі №439/212/14-ц/14-75цс18, постанови Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі №750/2728/16-ц, від 04.07.2018 року у справі №462/4611/13-ц).
Такий висновок суду повністю узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» щодо того, що власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
Тобто, судова практика зміст ч.3 ст.215 ЦК України тлумачить таким чином, що договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3,15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.
За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.
Також, відповідно до позиції Вищого спеціалізованого суду України, викладеній в «Аналізі окремих питань судової практики, що виникають при застосуванні судами рекомендаційних роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховною Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»», розміщеному на офіційному сайті ВССУ в 2015 рокці:
Заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факт порушення її майнових прав та інтересів.  
ОСББ «Богдана Хмельницького, 12-14» не є заінтересованою особою оскільки: не є попереднім законним власником чи користувачем спірного майна, так як спірне майно ні за ким не було зареєстровано; 89/100 частки квартири до оспорюваного цим позовом Свідоцтва №2486 від 30.10.2015 року ні за ким не була зареєстрована; права і законні інтереси ОСББ «Богдана Хмельницького, 12-14» безпосередньо не порушені оспорюваним Свідоцтвом №2486 від 30.10.2015 року; у результаті визнання Свідоцтва № НОМЕР_1 від 30.10.2015 року недійсним майнові інтереси ОСББ «Богдана Хмельницького, 12-14» не будуть відновлені, оскільки їх не існувало до цього; ОСББ «Богдана Хмельницького, 12-14» не отримає ні чого в результаті проведення реституції (права, майно), оскільки майно ні за ким не буде зареєстроване і відповідно ніхто не буде приймати участь у сплаті внесків за це майно.
Крім того, у рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004 року  Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.
Щодо порушеного права, то таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Проте, як видно з наявних в матеріалах справи документів, позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів існування його порушених прав та законних інтересів внаслідок видачі ОСОБА_1 оспорюваного Свідоцтва № НОМЕР_1 від 30.10.2015 року, на захист яких спрямований даний позов.
Крім того, задоволення позовних вимог не призведе до відновлення порушеного права будь-якої особи, адже жодна особа не набуде прав на 89/100 квартири АДРЕСА_1 . Відтак задоволення позовних вимог не переслідуватиме «суспільний» або «публічний» інтерес.
Отже, наявна доказова необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а за таких обставин Шевченківський районний суд м. Києва повинен був відмовити в задоволенні позову ОСББ «Богдана Хмельницького, 12-14» до ОСОБА_1 , ТОВ «Проперті Сервіс» про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та застосування наслідків недійсності правочину шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності.  
Крім того, Шевченківським районним судом м. Києва задоволено обраний позивачем неналежний спосіб захисту, який на момент ухвалення оскаржуваного рішення не був передбачений в законодавстві України та не міг забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а значить був не спроможний надати особі ефективний захист її прав.
Так, під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.
Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16).
Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.  
Так як від 16.01.2020 року, тобто на час ухвалення оскаржуваного рішення, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, то Шевченківський районний суд м. Києва безпідставно задовольнив позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Богдана Хмельницького, 12-14» в частині обраного ними способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а значить не спроможний надати особі ефективний захист її прав. 
Крім того, відсутність у Позивача будь-яких майнових прав на об`єкти оскаржуваних реєстраційних дій взагалі унеможливлює його звернення із зазначеним позовом та свідчить про незаконність висновків суду першої інстанції.
За таких обставин, ТОВ «Проперті Сервіс» вірно вважає, що оскаржуване Рішення Шевченківського районного суду м. Києва по цивільній справі №761/45023/17 від 27.08.2020р. винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права та повинно бути скасоване.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Богдана Хмельницького, 12-14» не є власником і не претендує на цю власність, то воно вийшло за межі своїх повноважень і не є належним позивачем у справі.
Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27 серпня 2020 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким в позові ОСББ «Богдана Хмельницького, 12-14» відмовити.
Також, в порядку ст. 141 ЦПК України, з ОСББ «Богдана Хмельницького, 12-14» слід стягнути на користь «Проперті Сервіс» судовий збір, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги у розмірі 2 400 грн.  
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384  ЦПК України, суд,-
    п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Проперті Сервіс» задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27 серпня 2020 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.
В позові Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Богдана Хмельницького, 12-14» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Проперті Сервіс», треті особи: Київська міська рада, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жила Ганна Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Укрспецприлад», про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності відмовити.
Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Богдана Хмельницького, 12-14» (код ЄДРПОУ 38871397) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Проперті Сервіс» (код ЄДРПОУ 40408788) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) грн.   
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 19 травня 2021 року.

Головуючий:  

Судді: