Справа № 753/22170/20                                                                                                   Головуючий в суді І інстанції Щасна Т.В.
Провадження № 33/824/2015/2021                                                                               Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2021 року                                                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Мельника Я.С., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року у адміністративній справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
                                                                  ВСТАНОВИВ:                                                         
 
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Суд першої інстанції виходив з того, що 06 листопада 2020 року о 08 год. 00 хв. на перехресті вул. Ревуцького та вул. Ахматової у м. Києві ОСОБА_1 керувала автомобілем «Opel», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, сповільненість ходи і від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовилася, чим порушила п. 2.5 ПДР України.
Не погоджуючись із цією постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Одночасно ОСОБА_1 ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що вона була відсутня при розгляді справи та при оголошенні вказаного судового рішення в місцевому суді, а копію оскаржуваної постанови отримала лише 18 березня 2021 року, тому звернулася із апеляційною скаргою 24 березня 2021 року, через що, вважає, що строк на апеляційне оскарження нею був пропущений з поважних причин.
У відповідності до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була прийнята судом 04 лютого 2021 року, копію повного тексту цієї постанови ОСОБА_1 отримала 18 березня 2021 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.15), а апеляційну скаргу подала 24 березня 2021 року, через що, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, не надав належної оцінки усім наявним в матеріалах справи доказам, внаслідок чого її необґрунтовано було притягнуто  до адміністративної відповідальності.
Окрім цього вважає, що судом першої інстанції справу було розглянуто поверхнево, при прийнятті рішення не було враховано, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено різні самостійні склади правопорушення як за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, так і за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Вважає. що суд дійшов помилкового висновку про те, що вона керувала автомобілем у стані наркотичного сп`яніння, позаяк будь-якого медичного огляду щодо неї проведено не було. Крім того, відповідно до матеріалів справи, поліцейським було виявлено правопорушення о 08 год. 00 хв., а протокол складений відносно неї уже о 09 год. 44 хв. 
Також вказує, що їй не було належним чином роз`яснено наслідків відмови від проходження огляду вона і вона не відмовлялася від проходження огляду на стан сп`яніння, що вбачається як з запису нагрудної камери поліцейського, так і її письмових пояснень, написаних нею власноруч в протоколі, через що вважає такі дії поліцейським протиправними, а оскаржувану постанову суду незаконною.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи постанову про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 під час зупинення за керуванням транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння відмовилася пройти у встановленому порядку медичний огляд всупереч вимогам п. 2.5 ПДР, а законом не передбачено можливості звільнення водія від обов`язку проходження огляду на стан сп`яніння.
Однак, суд апеляційної інстанції не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 032579, 06 листопада 2020 року о 08 год. 00 хв. на перехресті вул. Ревуцького-вул. Ахматової в м. Києві ОСОБА_1 керувала автомобілем «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, сповільненість ходи. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у лікаря нарколога відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР України. (а.с.1,2).
Разом з тим, з відеозаписів з нагрудної камери співробітника поліції вбачається, що ОСОБА_1 особисто викликала поліцейських на місце ДТП, та у подальшому співробітники поліції запідозрили перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, однак ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, та при складенні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомляла співробітника поліції про її згоду і бажання пройти огляд на стан сп`яніння, про що також зазначила у своїх письмових поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення, однак співробітниця поліції відмовила їй у проходженні такого огляду.
В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП, суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам в їх сукупності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції'.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водночас, за змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15.11.18).
Однак, місцевий суд при розгляді даної справи вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП належним чином не дотримався, оскільки приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вказаному правопорушенні, розглянув справу у відсутність особи, яка притягається до відповідальності, формально послався на матеріали адміністративної справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків та відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, визнавши ці докази достатніми для висновку по суті правопорушення, проте не звернув увагу на фактичні обставини справи та те, що ОСОБА_1 не було належним чином і у передбачений законом спосіб роз`яснено юридичні наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а також безпосередню письмову згоду ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення на проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в якому вона власноручно написала, що згодна поїхати на медогляд та відмову поліцейського з невідомих причин у реалізації ОСОБА_1 свого встановленого законом права на проходження такого огляду, чого місцевий суд не взяв до уваги та дійшов помилкового висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.  
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 032579 від 06 листопада 2020 року був складений о 09 год. 44 хв., а час вчинення ОСОБА_1 правопорушення значиться о 08 год. 00 хв., тоді як у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 значиться, що вони були свідками її відмови від проходження огляду о 09 год. 44 хв., що також свідчить про суперечність у складених адміністративних матеріалах. 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими, оскільки висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не відповідає фактичним обставинам справи та не ґрунтується на вимогах закону, тому постанова Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -  
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Київського апеляційного суду:                                                       Мельник Я.С.