РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/16813/19
Провадження № 22-ц/4815/718/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Хилевич С.В., Шимківа С.С.,
секретар судового засідання: Шептицька С.С.
учасники справи: 

позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест» адвоката Сколоздри В.Р. на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2021 року, ухвалене в складі судді Красовського О.О., повний текст рішення складено 09 лютого 2021 року у справі №569/16813/19 ,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест» про визнання іпотеки припиненою.
Позов мотивований тим, що 03.06.2008 між нею та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено кредитний договір №234-012/ФКВ-08 за умовами якого банк надав позивачці кредитні кошти в сумі 20 000 доларів США, яка зобов`язувалась повернути кредит в строки визначені договором зі сплатою відсотків та щомісячною комісією.
В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №234-012/ФКВ-08 03.06.2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено іпотечний договір №234-012/Zфквіп-08. Предметом іпотеки, згідно п.1.2. є будинок, житловий з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75, 8 кв.м. та такі надвірні будівлі та споруди: літня кухня, гараж, сарай, сарай, погріб, колодязь, огорожа, вбиральня.
Рішенням Рівненського міського суду від 31.05.2011 року з неї на користь ПАТ «Дельта Банк», як правонаступника ТОВ «Укрпромбанк», було достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором №234-012/ФКВ-08 та відсотками в розмірі 20 605, 24 доларів США, що еквівалентно 164 590, 53 грн., а також поточну заборгованість по комісії – 11994, 53 грн., пеню – 1354, 65 грн., а всього 167 939, 72 грн. 
Станом на вересень 2019 року зобов`язання за кредитним договором нею виконані в повному обсязі.
Просила суд визнати іпотеку, яка встановлена на підставі іпотечного договору № 234-0212/Zфквіп-08 від 03 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І.В., зареєстрованому в реєстрі за № 2121 – припинено та зняти заборону відчуження нерухомого майна, накладену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Омельяненко І.В. у зв`язку з укладення іпотечного договору та вилучити вказаний запис з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 01.10.2020 замінено відповідача ПАТ "Дельта Банк" на належного відповідача – ТОВ «Фінансова компанія «Інвест». 
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест» про визнання іпотеки припиненою - задоволено частково. 
Визнано іпотеку, яка встановлена на підставі іпотечного договору № 234-0212/Zфквіп-08 від 03 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І.В. (реєстровий № 2121) - припиненою.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції у задоволеній частині, відповідач посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволені позовних вимог відмовити.
Вказує, що суд не врахував що у позивача існує заборгованість перед банком, оскільки нею сплачувалася заборгованість у гривнях, а не в доларах США, як це було визначено у виконавчому листі, погашення відбувалося протягом певного періоду часу. Тому у зв`язку із зміною курсу долара США сплачена позивачем сума заборгованості в розмірі 167 939, 72 грн не відповідала розміру заборгованості, яка була стягнута судовим рішенням в тому числі –  20 605, 24 доларів США. Вказує, що судом не враховано правові позиції з цього приводу висловленні Верховним Судом.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам судове рішення в повній мірі не відповідає.
Установлено, що 03.06.2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено кредитний договір №234-012/ФКВ-08 за умовами якого, Банк надав Позичальнику кредит в сумі 20 000 дол. США 00 центів, а Боржник зобов`язався в порядку, передбаченому Кредитним договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 12,7 % річних та щомісячною комісією за управління кредитом - 0,1% від суми кредиту, з кінцевим терміном погашення кредиту до 31 травня 2023 року.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено іпотечний договір №234-012/Zфквіп-08 від 03.06.2008 року. Предметом іпотеки, згідно п.1.2., є будинок, житловий з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75, 8 кв.м. та такі надвірні будівлі та споруди: літня кухня, гараж, сарай, сарай, погріб, колодязь, огорожа, вбиральня. 
У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору позичальницею, банк звернувся з вимогою про дострокове стягнення всієї суми заборгованості, чим змінив строк дії договору.
 Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2011 року було задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» як правонаступника ПАТ «Укрпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором та відсотками в розмірі 20 605 доларів США 24 центи, що еквівалентно 164590 грн. 53 коп., а також поточну заборгованість по комісії 1994 грн. 53 коп. та пеню в сумі 1354 грн. 65 коп., а всього 167939 грн. 72 коп.
Згідно постанови головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Анненкової О.Ю. про закінчення виконавчого провадження від 28 березня 2019 року, виконавче провадження №33566499 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4360 виданого 30 травня 2012 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та відсотками в розмірі 20 605 доларів США 24 центи, що еквівалентно 164590 грн. 53 коп., а також поточну заборгованість по комісії 1994 грн. 53 коп. (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто чотири грн. 53 коп.) та пеню в сумі 1354 грн. 65 коп., а всього 167939 грн. 72 коп. – закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 «Закону України про виконавче провадження», тобто з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 
Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека – це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частинами першою, другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.
За приписами статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.
Відповідно до статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України – гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.
При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, але не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.
Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 53 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець в результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.
Убачається, що ухвалюючи рішення від 31 травня 2011 року у справі №2-4360 Рівненський міський суд Рівненської області визначив суму боргу в іноземній валюті з відображенням її еквіваленту у гривні за офіційним курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення.
Тобто, враховуючи характер грошового зобов`язання, суд визначив стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом Національного банку України еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.
У разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана в резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми в національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.
Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). Наведений висновок не був змінений, і Верховний Суд від нього не відступав.
Встановивши, що на виконання судового рішення про стягнення заборгованості в розмірі 20 605 доларів США 24 центи, що еквівалентно 164590 грн. 53 коп., а також по комісії 1994 грн 53 коп. та пеню - 1354 грн 65 коп., позивач сплатив всього 167 939,72 грн, тобто визначений судом на час ухвалення рішення еквівалент заборгованості у гривнях, а не в доларах США, суд першої інстанції помилково виходив з того, що боржником в повному обсязі виконано зобов`язання за Кредитним договором. 
З огляду на те, що позивачем не доведено  фактичного повного погашення заборгованості за кредитом, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову та визнання зобов`язань за договором іпотеки припиненими.
Посилання заявника на те, що постановою державного виконавця виконавче провадження було закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням судового рішення, є неспроможними, оскільки належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів, яка вказана в резолютивній частині судового рішення в іноземній валюті, а не її еквіваленту у гривні, визначеного за курсом на час ухвалення рішення. 
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
ОСОБА_1 не довела належними і допустимими доказами, що сплачена нею протягом певного періоду часу визначена рішенням суду сума заборгованості у гривнях відповідала сумі заборгованості в доларах США за офіційним курсом Національного банку України на час здійснення кожної сплати. За таких обставин сама лише постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження не є беззаперечним доказом припинення зобов`язання за Кредитним договором.
Суд першої інстанції на зазначені вимоги закону та практики його застосування уваги не звернув, у зв`язку з чим допустив порушення норм матеріального права.
Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст.526,533,599 ЦК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю  «Фінансова компанія «Інвест» адвоката Сколоздри В.Р. задовольнити.
Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2021 року в частині визнання іпотеки припиненою скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест» про визнання іпотеки припиненою відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 звернулась на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест» судовий збір в розмірі 1152,60 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят дві грн), понесених у зв`язку з розглядом справи судом апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 червня 2021 року.

Головуючий : 
                                                       
Судді :