Головуючий І інстанції: С.В. Воловик

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 р. 	Справа № 480/6916/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Бершова Г.Є. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на  Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2020, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено  по справі № 480/6916/20
за позовом             ОСОБА_1  
до            Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради ,             ІНФОРМАЦІЯ_1                   
про визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовною заявою до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради (далі - відповідач, 1, Департамент), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач-2, Сумський ОВК), в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.07.2020 №7 про відмову ОСОБА_1 у встановленні статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) під час проходження військової служби;
- зобов`язати Сумський обласний військовий комісаріат повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про встановлення статусу та оформити відповідне посвідчення про пільги члену сім`ї загиблого військовослужбовця у порядку, встановленому Постановою КМУ №379 від 28.05.1993;
- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу особи - член сім`ї загиблого, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту", оформлене листом від 28.09.2020 №12.01-30/2816/09;
- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 і встановити статус члена сім`ї загиблого та оформити відповідне посвідчення і довідку особи, на яку поширюється чинність ч.1 ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту".
Рішенням Сумського  окружного адміністративного суду  від 04.12.2020 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.07.2020 №7 про відмову ОСОБА_1 у встановленні статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) під час проходження військової служби.
Зобов`язано Сумський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідент. номер НОМЕР_2 )  про встановлення статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) під час проходження військової служби та видачі посвідчення про пільги від 15.07.2020 та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.
Визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу особи - член сім`ї загиблого, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту", оформлене листом від 28.09.2020 №12.01-30/2816/09.
Зобов`язано Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради (40035, м. Суми, вул. Харківська, 35, код ЄДРПОУ 26440890) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідент. номер НОМЕР_2 ) про встановлення статусу члена сім`ї загиблого, на яку поширюється чинність ч.1 ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2020 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що для встановлення статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця у позивача повинна бути постанова штатної військово-лікарської комісії відповідного військового формування про підтвердження наявності причинного зв`язку смерті останнього внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення. Із документів, які були надані до звернення, вбачається, що надано витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 04.02.2020 № 84, де зафіксовано, що смерть ОСОБА_2 , 1981 року народження, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.Відповідно до абзацу 7 пункту 1.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2018 № 402 (далі - Положення), одним з основних завдань військово-лікарської експертизи є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть. Пунктом 21.30 Положення визначено, що Постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця, і причину смерті приймається в одному з формулювань, вказаних у пунктах 21.5, 21.6 Положення.Згідно з пунктом 21.5 Положення передбачено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються у такому формулюванні - «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в період служби в військових частинах та установах, які не входять до складу постійно діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності до військової служби, служби з військової спеціальності. У такому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.Колишні військовослужбовці, стосовно яких виноситься постанова у такому формулюванні, не можуть бути віднесені до ветеранів війни, і на них, та у разі їх смерті (загибелі), на членів їх сімей, дія Закону не поширюється. Надання соціальних гарантій членам сімей військовослужбовця, загиблого або померлого внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, регулюється Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Отже, встановити позивачу статус особи, на яку поширюється положення Закону не вбачається можливим. Таким чином, зазначає, що департамент діяв у межах та у спосіб визначений законодавством, а рішення суду першої інстанції винесене без достатнього встановлення всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 15 липня 2020 року звернулась до Сумського обласного військового комісаріату із заявою про встановлення статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув під час виконання обов`язків військової служби та оформлення відповідного посвідчення про пільги.
Листом від 29.07.2020 №11/1467 Сумський обласний військовий комісаріат повідомив позивача, що рішенням комісії Сумського ОВК зі спірних питань розгляду матеріалів щодо видачі посвідчень на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження служби від 24.07.2020 №7 ОСОБА_1 відмовлено у встановленні статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) або пропав безвісти під час проходження військової служби, та у видачі посвідчення, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_2 на момент смерті в стані тяжкого алкогольного отруєння (а.с.21).
Крім того, позивач звернулась Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради із заявою про встановлення статусу члена сім`ї загиблого та оформлення відповідного посвідчення, довідки тощо. До заяви було подано повний пакет документів, передбачений існуючою процедурою.
Проте, рішенням Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, оформленого листом від 28.09.2019 №12.01-30/2816/09 позивачу відмовлено у встановленні статусу та видачі відповідних посвідчень, довідок з тих мотивів, що позивач не надав відповідачу необхідних для вирішення цього питання документів, які б підтверджували безпосередню участь загиблого в АТО.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів з чим погоджується і колегія суддів.
Стосовно  спірних правовідносин, що виникли між сторонами з приводу відмови Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради  у встановленні ОСОБА_1 статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.
Абзацом першим пункту 1 частини 1 статті 10 Закону №3551-XII встановлено, що чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.
Відповідно до абзацу 9 пункту 1 частини 1 статті 10 Закону №3551-XII порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону, особам, зазначеним в абзацах п`ятому - восьмому цього пункту, визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з абзацом 16 пункту 1 частини 1 статті 10 Закону №3551-XII до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.
Відповідно до пункту 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 (далі - Положення №302), особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого". Нагрудний знак зазначеним особам не видається.
Разом з тим, відповідно до п.2 ч.3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.
Порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону, особам, зазначеним в абзацах п`ятому - восьмому цього пункту, визначається Кабінетом Міністрів України.
До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти;
Процедуру надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначає Порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", деяким категоріям осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 р. N 740 (далі - Порядок 740).
Відповідно до абз. 5 п. 2 Порядку 740 Статус особи, на яку поширюється чинність Закону, згідно з цим Порядком надається сім`ям військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) і працівників Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Згідно із п.п. 4 п. 4 Порядку 740 підставами для надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, є для осіб, зазначених в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку:
свідоцтво про смерть (копія) або повідомлення про загибель особи;
документи про безпосередню участь особи, яка захищала незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, або документи про безпосереднє залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;
постанова штатної військово-лікарської комісії відповідного військового формування.
Відсутність документів, визначених пунктом 4 цього Порядку, та їх недостовірність є підставою для відмови в наданні статусу особи, на яку поширюється чинність Закону.
Відповідно до п. 1.1 розділу І Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (далі - Положення №402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Отже, підставою для отримання посвідчення відповідно до зазначеного Закону є причинний зв`язок смерті з пораненням, контузією чи каліцтвом, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків).
Як вбачається з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 04.02.2020 №84 травма та причини смерті, солдата ОСОБА_2 , так, пов`язані з проходженням військової служби, а отже, відповідно, встановлює причинний зв`язок смерті з пораненням, контузією чи каліцтвом, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків).
Враховуючи те, що в межах даної справи Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради, при вирішенні питання про встановлення статусу особи - член сім`ї загиблого, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" та видачі відповідного посвідчення та довідки не було враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та як наслідок, відповідного рішення, з урахуванням цих обставин відповідачем не приймалося, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку  про необхідність  зобов`язання відповідача  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про встановлення статусу члена сім`ї загиблого, на яку поширюється чинність ч.1 ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до   ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2020 по справі № 480/6916/20  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    Г.Є. Бершов