ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" травня 2021 р.                                                            Справа №909/785/20

М.Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого - судді          Матущака О.І.
суддів:          Бонк Т.Б.
          Якімець Г.Г.

За участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.
За участю представників учасників у справі від:
ГУ ДПС в Івано-Франківській області: Довган О.В. 

розглянувши апеляційну скаргу          Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області (вх.№ЗАГС 01-05/421/21 від 28.01.2021)

на ухвалу          Господарського суду Івано-Франківської області від 23.12.2020, повний текст 29.12.2020 (суддя Т.В. Стефанів)

у справі          № 909/785/20

за заявою                                                   Комунального підприємства “Житлово-експлуатаційна організація № 1”, м. Калуш

про банкрутство                                         Комунального підприємства “Житлово-                                                                                експлуатаційна організація № 1”, м. Калуш

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.
Ухвалою Господарського Івано-Франківської області від 01.10.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство КП "ЖЕО № 1"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; введено процедуру розпорядження майном КП "ЖЕО № 1" строком на 170 календарних днів (до 20.03.2021), а розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Жураковську Л. В. 
01.10.2020 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство КП "ЖЕО № 1" за №65303.  
Ухвалою Господарського Івано-Франківської області від 23.12.2020 задоволено клопотання розпорядника майна боржника Жураковської Л. В. про зняття адміністративного арешту з майна КП “ЖЕО № 1”. Скасовано арешт, накладений рішенням начальника ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 27.11.2020 на майно КП “ЖЕО № 1” та знято арешти з рахунків боржника.
Ухвалу суду першої інстанції мотивована тим, що накладені на рахунки боржника арешти перешкоджають погашенню заборгованості з виплати заробітної плати, що у свою чергу перешкоджає господарській діяльність КП "ЖЕО № 1" та відновленню його платоспроможності. Крім того, перешкоджають забезпеченню якісного утримання житлового фонду та нежитлових приміщень в належному технічному стані відповідно до предмету діяльності КП "ЖЕО № 1". 
Окрім цього суд зазначив, що в силу вимог ч. 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ) арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.
Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи. 
ГУ ДПС України в Івано-Франківській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду від 23.12.2020. 
У своїй апеляційній скарзі скаржник покликається на порушення судом першої інстанції предметної юрисдикції, оскільки до спірних правовідносин суд застосував норми КУзПБ, а не Податкового кодексу України (ПК України). Зазначає, що арешт правомірно накладено у зв`язку з відмовою КП "ЖЕО № 1" у допуску до документальної позапланової виїзної перевірки працівників ГУ ДПС в Івано-Франківській області. Разом з тим покликається на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.12.2020, яким підтверджено обґрунтованість застосованого адміністративного арешту майна  КП "ЖЕО № 1".
27.05.2021 в судове засідання з`явилася представник апелянта, яка надала пояснення по суті апеляційної  скарги. Просила апеляційну скаргу задоволити та скасувати ухвалу суду першої інстанції.
Водночас кредитором у справі КП "Водотеплосервіс" Калуської міської ради подано клопотання про відкладення розгляду справи, в якому покликається на неможливість прибуття в судове засідання, у зв`язку із необхідністю перебування на нараді міського голови Калуської міської ради.
Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
З аналізу ст. 202 Господарського процесуального кодексу України випливає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи те, що предметом апеляційного розгляду є правомірність зняття адміністративного арешту, а також наявність в матеріалах справи доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні вищезазначеного клопотання.
Відзивів на апеляційну скаргу, а також інших клопотань, заяв в порядку ст.207 ГПК України сторонами заявлено не було.
Фактичні обставини справи та оцінка суду.
Як підтверджується матеріалами справи, на виконання  припису пп.78.1.7 п. 78.1 ст.  78 ПК України, яким передбачено здійснення документальної позапланової перевірки,зокрема, у разі відкриття провадження у справі про банкрутство платника податків, наказом ГУ ДПС в Івано-Франківській області № 1496 від 25.11.2020 виписано направлення на проведення документальної виїзної позапланової перевірки КП "ЖЕО №1". Зазначена перевірка була спрямована на встановлення своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій, фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на органи державної податкової служби.
26.11.2020 представником ГУ ДПС в Івано-Франківській області здійснено вихід за податковою адресою боржника та пред`явлено направлення для проведення вищезазначеної перевірки. Однак посадові особи боржника повідомили про відмову у допуску до проведення документальної виїзної позапланової перевірки. У зв`язку з чим складено відповідний акт, копію якого надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу КП «ЖЕО №1» 
Згідно з пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України у разі, коли платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу, може бути застосовано адміністративний арешт майна платника податків.
Пунктом 94.6 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити відчуження.
Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. 
Враховуючи вищезазначені норми ПК України, начальником ГУ ДПС в Івано- Франківській області 27.11.2020 прийнято рішення № 5917/10/09-19-07- 02/19 про застосування адміністративного арешту майна платника податків та звернення з відповідною заявою до  Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
Так, Івано-Франківський окружний адміністративний суд у рішенням від 02.12.2020 у справі № 300/3470/20 підтвердив обґрунтованість застосування умовного адміністративного арешту майна КП “ЖЕО № 1”, застосованого рішенням начальника ГУ ДПС в Івано-Франківській області.
Щодо покликання апелянта на порушення судом предметної юрисдикції, оскільки при розгляді клопотання про зняття арештів з майна боржника суд застосував норми КУзПБ, а не ПК України, то апеляційний господарський суд зазначає наступне 
Відповідно до ч.1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно положень пункту 1.3 ст.1 ПК України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені КУзПБ, з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
Відповідно до ст. 6 КУзПБ щодо боржника - юридичної особи застосовуються такі судові процедури: розпорядження майном боржника; санація боржника; ліквідація банкрута.
Частиною 2 ст. 41 КУзПБ встановлено, що одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Відповідно до ч. 3 ст. 41 КУзПБ протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється, зокрема: стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; виконання вимог, на які поширюється мораторій.
Згідно ч. 1 ст. 44 КУзПБ під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації).
Так, станом на момент звернення розпорядника майна Жураковської Л.В. із заявою про зняття арештів з майна боржника, щодо боржника введено процедуру розпорядженням майном.
Згідно ч. 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.
Відповідно ч. 6 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд за заявою розпорядника майна скасовує арешти майна боржника чи інші обмеження щодо розпорядження його майном у разі, якщо такі арешти чи обмеження перешкоджають господарській діяльності боржника та відновленню його платоспроможності.
Аналіз положень пункту 1.3. ст. 1 ПК України, ч.1 ст. 6, ч. 6 ст. 44 КУзПБ, дає підстави дійти висновку що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство та застосування процедури розпорядження майна, арешт майна боржника чи скасування арештів майна боржника, можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що арешти накладені на рахунки боржника перешкоджають погашенню заборгованості з виплати заробітної плати, що у свою чергу перешкоджає господарській діяльність КП "ЖЕО № 1" та відновленню його платоспроможності. Крім того, перешкоджають забезпеченню якісного утримання житлового фонду та нежитлових приміщень в належному технічному стані відповідно до предмету діяльності КП "ЖЕО № 1".
Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.
Частиною 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Відповідно до ст. 59 Закону України "Про банки та банківську діяльність" арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.
Згідно з пунктом 09.11 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої  постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22 зняття арешту з коштів за постановою виконавця про зняття арешту з коштів, прийнятою відповідно до законодавства України, за рішенням суду, ухвалою слідчого судді, суду або постановою прокурора, які доставлені до банку самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу, або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.
З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає правомірним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість клопотання розпорядника майна про зняття арешту з майна боржника. 
Відтак доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі не спростовують імперативних норм чинного законодавства про банкрутство, якими обґрунтована оскаржувана ухвала суду першої інстанції, а тому колегія суддів підтримує позицію місцевого господарського суду про правомірність зняття арештів з майна боржника. 
Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Судові витрати.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14   ст.129 ГПК України). 
З урахуванням вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.
Керуючись ст. ст. 11, 74, 129, 269 - 271, 275, 276, 281- 284 ГПК України, 

Західний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ГУ ДПС  в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 23.12.2020 у справі №909/785/20 - без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок оскарження постанови встановлено ГПК України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.  
Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови підписано 07.06.2021.

Головуючий суддя                                                                      О.І. Матущак

Судді                                                                                          Т.Б. Бонк

 Г.Г. Якімець