УХВАЛА

12 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 815/6537/15
адміністративне провадження № К/9901/4217/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е.
перевірив касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року у справі №815/6537/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України, Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України, Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області, у якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України №3422-о від 26 жовтня 2015 року "Про звільнення ОСОБА_1 ".
- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління ДФС в Одеській області з 27 жовтня 2015 року.
- стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 жовтня 2015 року по 12 червня 2020 року у сумі 359964 (триста п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) гривні 80 копійок.
12 червня 2020 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08       вересня 2020 року, адміністративний позов задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України №3422-о від 26.10.2015 "Про звільнення ОСОБА_1 ".
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління ДФС в Одеській області з 27.10.2015.
Стягнуто з Головного управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 жовтня 2015 року по 12 червня 2020 року у сумі 359964 (триста п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) гривні 80 копійок.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді в Головному управлінні ДФС в Одеській області з 27.10.2015 та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.
На вказані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду Головне управління ДПС в Одеській області подало касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 08   лютого 2021 року.
23 лютого 2021 року ухвалою Верховного Суду зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали шляхом надання до суду касаційної інстанції обґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів на підтвердження вказаного клопотання, також надання документа про доплату 6712,10 грн судового збору та уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням.
26 березня 2021 року на виконання вимог зазначеної ухвали Верховного Суду відповідачем подано клопотання про усунення недоліків касаційної скарги.
У вказаній заяві відповідач просив поновити строк на касаційне оскарження рішень судів, в обґрунтування якого Головне управління ДПС в Одеській області посилаючись на введений в країні карантин, пов`язаний із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зазначає, що працівники Головного управління ДПС в Одеській області з повною соціальною відповідальністю ставляться до введених в країні заходів, пов`язаних із упередженням розповсюдження особливо небезпечних інфекційних хвороб, а тому в зв`язку з ростом чисельності випадків захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19 серед працівників Головного управління ДПС в Одеській області, з метою реалізації права на касаційне оскарження повторно звертається з касаційною скаргою у оптимально необхідний для цього час.
Суд зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2021 року зазначені відповідачем причини пропуску строку на касаційне оскарження були визнані неповажними. Отже, фактично зазначені скаржником підстави для поновлення строку є аналогічними тим, які Суд вже оцінив і визнав неповажними ухвалою про залишення касаційної скарги без руху.
Інші підстави для поновлення строку відповідачем не зазначені, докази не надано.
Крім того, у заяві про усунення недоліків касаційної скарги заявник касаційної скарги зазначає, що контролюючий орган оскаржує в касаційному порядку лише одну немайнову вимогу, за яку сплачено 1461,60 грн судового збору, а платіжне доручення надано до касаційної скарги. 
Проте, з тексту касаційної скарги, зокрема її резолютивної частини видно, що відповідач просить скасувати у повному обсязі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року, якими визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України №3422-о від 26.10.2015 "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління ДФС в Одеській області з 27.10.2015; стягнуто з Головного управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 жовтня 2015 року по 12 червня 2020 року у сумі 359964 (триста п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) гривні 80 копійок. 
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою складає 8173,70 грн, а недоплачена сума судового збору становить 6712,10 грн.
Документа про доплату судового збору у відповідному розмірі відповідачем на виконання ухвали Верховного Суду від 23 лютого 2021 року не надано.
Також в заяві про усунення недоліків відповідач вказує, що касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України та наголошує, що суди попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних судових рішень не врахували правову позицію Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 826/7019/16.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
За правилами частини четвертої статті 330 КАС України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
При цьому, в заяві про усунення недоліків та касаційній скарзі не наведено, які саме норми права (пункт, частина, стаття) застосовано судом без врахування висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, а також не зазначені правові висновки Верховного Суду, стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин, не враховані судом апеляційної інстанції.
Отже, оскаржуючи рішення судів попередніх інстанцій на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач не вказав, які саме норми матеріального права неправильно застосовані чи які норми процесуального права порушено судами, не зазначені правові висновки Верховного Суду, стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин, не враховані судом апеляційної інстанції. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Таким чином, всупереч приписам пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України відповідачем  не викладено підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме відповідач не вказав, які саме норми матеріального права неправильно застосовані чи які норми процесуального права порушено судами, не зазначені правові висновки Верховного Суду, стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин, не враховані судом апеляційної інстанції.
Судом установлено, що відповідачем не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 23  лютого 2021 року, а саме не надано доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, не надано документа про сплату судового збору у відповідному розмірі та не викладення позивачем підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Таким чином, станом на момент постановлення цієї ухвали відповідач не усунув недоліки касаційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху. 
За приписами частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись статтями 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року у справі №815/6537/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України, Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                       Н.В. Шевцова
Судді                                                                                          Н.А. Данилевич                    
                                                                                          В.Е. Мацедонська