ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 р. 	Справа № 520/1611/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,
          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, по справі № 520/1611/21
за позовом                  ОСОБА_1  
до                 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                         
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту – ГУПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просила суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку з 02.07.2020 року пенсії по віку з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, застосовуючи показник середньої заробітної плати по Україні за три календарних роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії, тобто за 2017-2019 роки (7763,17 грн);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію по віку відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарних роки (2017-2019 рр.), що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії, починаючи з 02 липня 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог посилається на протиправність проведеного відповідачем розрахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки, який протиправно ототожнив поняття «призначення пенсії за віком» та «переведення з одного виду пенсії на інший», що призвело до неправильного розрахунку пенсії. Наголосила, що при призначенні пенсії за віком, відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, а має місце призначення іншої пенсії по іншому закону. При цьому, відповідно до встановленої законодавством формули розрахунку пенсії за віком показник середньої заробітної плати застосовується за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, якими, враховуючи, що пенсія за віком позивачу призначена 02.07.2020, є 2017-2019 року (7763,17 грн). 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 року у справі № 520/1611/21, прийнятим в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )  до   Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, код ЄДРПОУ14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на грубе порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 року у справі № 520/1611/21 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що оскільки пенсія за віком позивачу призначена 02.07.2020 (раніше отримувала пенсію за вислугу років згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення») застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати за 2017-2019 роки, тобто за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а не за 2014-2016 роки, як помилково зазначив суд першої інстанції. 
Фактично відповідачем було здійснено не призначення пенсії за віком, а переведення з виду на вид, що не враховано судом першої інстанції при прийнятті рішення. З огляду на те, що Закон № 1058-VI закріплює вичерпний перелік видів пенсій, на які розповсюджується його дія, серед яких відсутній такий вид пенсії, як пенсія за вислугу років, у спірних відносинах не відбувалося переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки це можливо лише в межах одного закону.
Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 року у справі № 520/1611/21 - без змін, як законне та обґрунтоване. 
В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу вказав, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 13.07.2011 призначена пенсія за вислугу років, відповідачем сформовано пенсійну справу та відкрито розрахунковий рахунок, тому позивачу здійснено перехід з одного виду пенсії на інший, який згідно чинного законодавства проведено із застосуванням середнього заробітку за попередні 3 роки, а саме за 2014, 2015 та 2016 роки, на рівні 5742,47, а не 7763,17, як того просить позивач. Вказав, що при переведені з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (перерахунку) попереднього виду пенсії. Враховуючи зазначене вказав, що вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача перерахувати пенсію по віку відповідно до вимог ч.2 ст.40 Закон № 1058-VI із застосуванням показника середньої заробітної плати в України за три календарних роки (2017-2019), що передують року звернення з заявою про призначення пенсії, починаючи з 02.07.2020 є безпідставними, не законними, а отже такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -  КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4  ст. 229 КАС України  фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.10.2020 року звернулася до Головного управління з заявою про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, згідно якої просив перевести ОСОБА_2 на пенсію за віком з 06.07.2020 року відповідно до положень ст. 45 ЗУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу), визначеної частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії, а саме: середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням на пенсію за віком, тобто за 2017-2019 роки в сумі 7763,17 грн. (а.с. 6).
Зазначена заява ОСОБА_1 та додані до неї документи відповідачем розглянуто та листом від 23.11.2020 № 2000-0215-8/94998 надано відповідну відповідь.(а.с. 7-8).
У наданій відповіді органом пенсійного фонду повідомлено заявника, що при призначенні пенсії, розмір останньої обраховується із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник у розмірі 4888,83 грн, посилаючись  на те, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначення пенсії здійснюється згідно перебування на обліку у відповідача  - з 13.07.2011 року.
Як встановлено за матеріалами справи, ОСОБА_1 отримувала пенсію з 13.07.2011 року по 31.08.2011р. за вислугу років, призначену відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На підставі особистої заяви ОСОБА_1 та у зв`язку з працевлаштуванням виплату пенсії позивачу призупинено з 01.09.2011 року. Враховуючи те, що позивачу з 13.07.2011 року була призначена пенсія за вислугу років, сформована пенсійна справа, відкритий розрахунковий рахунок.
Не погоджуючись з діями та відмовою відповідача у призначені їй пенсії, виходячи з обчислення заробітної плати із застосуванням показника за 2017-2019 р.р., позивач звернулась до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для застосування середньої заробітної плати (доходу) при призначенні пенсії за віком згідно ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-VI відсутні, оскільки позивачу не призначено пенсію вперше, а здійснено перехід з одного виду пенсії на інший, у зв`язку з чим відповідачем правомірно розраховано пенсію за віком виходячи із середнього заробітку за попередні 3 роки за 2014, 2015, 2016 роки у розмірі 5742,47 грн, а не на рівні 7763,17 грн, як того вимагає позивач.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до ст.52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають: окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу; робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи; механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, а також плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміського і внутріміського сполучення); працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах; робітники і майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання; деякі категорії артистів театрів та інших театрально-видовищних підприємств і колективів відповідно до пункту "ж" статті 55; працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55; спортсмени відповідно до пункту "є" статті 55.
Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції на час призначення позивачу пенсії за вислугу років) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 призначено 13.07.2011 пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яку вона отримувала по 31.08.2011
Виплату вказаної пенсії призупинено з 01.09.2011 на підставі особистої заяви ОСОБА_1 та у зв`язку з її працевлаштування. Вказані обставини не заперечуються сторонами у справі.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Колегія суддів зауважує, що ст. 9 Закону № 1058-ІV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років.
Частиною 2 вказаною статті визначено, що за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.
Статтею 10 Закону № 1058-ІV визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Умови призначення пенсії за віком визначені ст. 26 Закону № 1058-ІV.
За приписами ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К -страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.
Суд зазначає, що позивач отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.
За призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернулася до відповідача із заявою вперше 02.07.2020, за результатами розгляду якої позивачу призначено пенсію за віком відповідно приписів вказаного Закону.
Колегією суддів встановлено, що відповідач здійснив переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком в межах норм одного нормативно-правового акту - Закону № 1058-ІV. Однак, пенсія за віком позивачу мала бути призначена вперше з 02.07.2020 на підставі ст.26 цього Закону. Частиною першої цієї статті Закону № 1058-ІV передбачено, що особи мають право на, призначення пенсії за, віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року». В абзаці 3 цієї частини статті зазначено, що до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня - 1960 року. 
Колегія суддів зазначає, що право на отримання пенсії за віком не є спірним.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що в даному випадку відповідачем мало бути здійснено не переведення позивача з одного виду пенсії на інший, а саме з пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а призначити пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15), за якими у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV. Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17.
Таким чином, враховуючи висновки Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем протиправно застосовано в спірних правовідносинах норми ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV та позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.
Аналогічна правова позиція, викладена також і в постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року по справі № 639/2751/17.
Отже, для призначення пенсії у 2020 році позивачу, має застосовуватися показник середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення тобто за 2017-2019 роки, у зв`язку з чим колегія суддів вважає дії відповідача щодо відмови у такому застосуванні протиправними. 
Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
З урахуванням викладеного, з метою повного та всебічного захисту прав позивача, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком показника середньої заробітної плати по Україні за три календарних роки, що передували призначенню пенсії за вислугу років, та не врахування вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за якими потрібно застосовувати показник середньої заробітної плати по Україні за три календарних роки, що передують року звернення з заявою про призеначення пенсії, тобто 2017-2019 (7763,17 грн).
Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.
Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).
Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.
Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).
У даному випадку задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській перерахувати пенсії за віком, призначеної   ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарних роки (2017-2019 рр.), що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії, починаючи з 02 липня 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум, є достатнім та належними способом захисту порушеного права.
Також суд керується приписами ч. 4  ст. 245 КАС України, за змістом якої у разі визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд може зобов`язати відповідача  суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені  законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Відповідно до пункту 2 частини першої  статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п. 1, п. 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Враховуючи, що судом першої інстанції не надано належної оцінки фактичним обставинам у справі та невірно застосовано до спірних відносин норми матеріального права з підстав та мотивів, викладених вище, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 по справі № 520/1611/21 підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
З наявних в матеріалах справи квитанцій АТ "Ощадбанк" від 28.01.2021 № 86850 та від 26.03.2021 № 43060 вбачається, що   ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 908,00 грн, та за подання апеляційної скарги – 1362,00 грн. 
Враховуючи задоволення позову судом апеляційної інстанції, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн, у т.ч. за подання позову – 908,00 грн, за подання апеляційної скарги – 1362,00 грн.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  

                                        ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 по справі № 520/1611/21 - скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити. 
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 02.07.2020 пенсії за віком показника середньої заробітної плати по Україні за три календарних роки, що передували призначенню пенсії за вислугу років, та не врахування вимог ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за якими потрібно застосовувати показник середньої заробітної плати по Україні за три календарних роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії, тобто 2017-2019 (7763,17 грн).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, код ЄДРПОУ14099344) перерахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) призначену 02.07.2020 пенсію за віком, відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарних роки (2017-2019 рр.), що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії, починаючи з 02 липня 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, код ЄДРПОУ14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )  витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Т.С. Перцова 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    С.П. Жигилій