П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/5116/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.   
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
03 червня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач у вересні 2020 року звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду  в якому просив: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо припинення  виплати пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати поновити виплату пенсії починаючи з 01.01.2020;
- стягнути з відповідача невиплачену ОСОБА_1 пенсію починаючи  з 01.09.2019.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.01.2021 позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо припинення  нарахування та виплати ОСОБА_1  пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з дня  припинення  виплати пенсії (01.01.2020), а також  зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплатити ОСОБА_1 пенсію,  яку було нараховано але не виплачено йому  за період вересень - грудень 2019 року. 
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України та не залежить від місця проживання особи, а тому вимога про поновлення нарахування та виплати позивачу пенсії за віком є обґрунтованою.  Також вказано, що   відповідач належними доказами не довів  дійсну виплату  позивачеві  пенсії за вересень - грудень 2019 року через відділення поштового зв`язку, тому ці кошти також  необхідно  зобов`язати виплатити позивачу. 
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що оскільки ОСОБА_1 не був наданий дійсний паспорт, пенсійним органом прийнято рішення про здійснення виплати пенсії з 01.09.2019 через відділення поштового зв`язку за адресою проживання. Таким чином через відділення поштового зв`язку позивачу виплачено пенсію за період вересень – жовтень 2019 року.
Також вказано, що  після переїзду за кордон позивач мав звернутися до компетентних органів Республіки Польща з заявою про переказ пенсії призначеної в України. Заява разом з документами, які підтверджують реєстрацію за новим місцем проживання надсилається до головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (управління іноземних пенсій), яке приймає рішення щодо переказування пенсії. Порядок звернення з заявою про відновлення виплати пенсії роз`яснено позивачу листом пенсійного органу.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою суду від 18.02.2021 апеляційну скаргу залишено без руху.
09.03.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою суду від 15.03.2021 відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою суду від 15.04.2021 справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 26.05.2021.
Згідно з п.3 ч.1  ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1  ст.311 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
ОСОБА_1 з 2006 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, як одержувач пенсії по інвалідності. В подальшому позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003.
03.09.2019 відповідачем прийняте рішення №1031 про здійснення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2019 через відділення поштового зв`язку за адресою проживання позивача. Відповідачем  направлений запит  Управлінню Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про надання інформації про реєстрацію або  зняття з реєстрації місця проживання та оформлення документів для виїзду за кордон ОСОБА_1 .
Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області повідомило,  що   ОСОБА_1   23.02.2016 оформив паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 з відміткою про постійне проживання в Республіці Польща.  
З   01.01.2020  позивачеві було припинено виплату пенсії. 
08.01.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії, на що відповідач листом від 06.02.2020 №190-180/С-04/8-2200/20 повідомив про припинення її виплати  з 01.01.2020, порядок призначення та виплати пенсій громадянам, які переїхали на постійне місце проживання до Республіки Польща, а також дії, які  необхідно вчинити  для відновлення виплати пенсії.
У вказаному повідомленні зазначається, що  громадяни України, які проживають за її межами, та громадяни інших країн, які переїхали на постійне місце проживання до України, мають право на призначення і виплату пенсій згідно із пенсійним законодавством України за умови, що це передбачено міжнародним договором України з тією державою, куди виїхав на постійне місце проживання пенсіонер. Порядок призначення та виплати пенсій громадянам, які переїхали на постійне місце проживання до Республіки Польща, регулюється Угодою про соціальне забезпечення  між Україною та Республікою Польща  від 18.05.2012, куди згідно з закордонним паспортом позивача останній виїхав на постійне місце проживання.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невиплати пенсії в Україні  у вересні - грудні 2019 позивач звернувся з даним позовом до суду.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV) визначені  підстави припинення та поновлення виплати пенсії.
Згідно з  ч. 1 цієї статті виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
3) у разі смерті пенсіонера;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
5) в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 51 Закону № 1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
З дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49 та другого речення статті 51 Закону №1058-ІV, громадяни України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон користуються правами на призначення пенсії на рівні з тими громадянами України, які проживають на території України.
Отже, судом першої інстанції вірно вказано, що позивач, як громадянин України, проживаючи в Республіці Польща, має такі ж конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання.
Крім того згідно з  ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.   
Угода між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення ратифікована Законом № 458-VII від 05.09.2013, застосовується стосовно України - до законодавства щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування, що стосується: 1) хвороби (тимчасової непрацездатності), вагітності та пологів (материнства); 2) нещасних випадків на виробництві, професійних захворювань та/або смерті з цих причин; 3) безробіття; 4) пенсії за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; 5) допомоги на поховання.
Пунктом 1.5 Інструкції про порядок переказування пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, та виплати пенсій пенсіонерам іноземних держав, які проживають в Україні, затвердженої 23.04.1999 постановою правління Пенсійного фонду України №4-5 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.05.2015 №10-1), пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються відповідно до законодавства про пенсійне забезпечення. 
Відтак, право позивача на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України та не залежить від місця проживання особи. Крім того, позивач не звертався до відповідача чи до компетентних органів Республіки Польща з заявою про переказ пенсії призначеної в Україні, що також є його правом а не обов`язком. 
Разом з цим судом першої інстанції вірно вказано, що однією з умов, які передбачають наявність у особи права на отримання пенсії, є її належність до громадянства України. Відповідно до статті 5 Закону України "Про громадянство України", документами, що підтверджують громадянство України, є: 1) паспорт громадянина України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України; 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу; 10) посвідчення особи на повернення в Україну.  
Таким чином, паспорт громадянина України для виїзду за кордон є належним документом, що посвідчує особу, яка звернулась за поновленням виплати пенсії,  у зв`язку з чим відповідач дійшов протиправного висновку про  відсутність підстав  для  поновлення виплати позивачу пенсії.
Відповідно до п.2.9 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"", особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.  
Відтак поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі. Подання позивачем додаткових документів при поновленні виплати пенсії є виключно його правом та не створює відповідного обов`язку щодо їх подачі.  Волевиявлення позивача щодо поновлення виплати йому пенсії оформлене  ним письмово з наданням відповідних документів та засвідчене  особистим підписом.
Частиною 2 статті 49 Закону № 1058-IV вказано, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що позивачу виплачено пенсію за період вересень – жовтень 2019 року через відділення поштового зв`язку, що підтверджується відомістю №131/22102 на виплату пенсій за жовтень 2019 року.
Проте колегія суддів зауважує, що відповідачем копія відомості №131/22102 на виплату пенсій за жовтень 2019 року до суду першої інстанції не надавалась та відповідачем у відзиві на позов не зазначалася, відповідно оцінка такому доказу судом першої інстанції не надавалася.
Відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
При цьому, як вказувалося вище, поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі, подання позивачем додаткових документів при поновленні виплати пенсії є виключно його правом та не створює відповідного обов`язку щодо їх подачі. Крім того паспорт громадянина України для виїзду за кордон є належним документом, що посвідчує особу. Відтак у відповідача не було правових підстав для переведення пенсії позивача з 01.09.2019 через відділення поштового зв`язку.
Крім того надана відповідачем відомість №131/22102 не підтверджує отримання позивачем пенсії за  вересень - грудень 2019 року через відділення поштового зв`язку в Україні. 
Стосовно тверджень відповідача про помилковість посилань суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №428/6624/17, оскільки правовідносини не ідентичні даній справі суд апеляційної інстанції зазначає, що у вказаній постанові викладена аналогічна правова позиція щодо застосування норми права.
Згідно ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що оскільки відповідач не довів правомірність власних дій, позовні вимоги підлягають задоволенню.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, то підстав для зміни розподілу судових витрат немає.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.