УХВАЛА

17 червня 2021 року 
Київ
справа №420/9306/20
провадження №К/9901/20393/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Кашпур О. В., Уханенка А. С.,
перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури, Чотирнадцятої кадрової комісії про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури, Чотирнадцятої кадрової комісії, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Чотирнадцятої кадрової комісії, яка створена наказом Генеральної прокуратури України «Про створення чотирнадцятої кадрової комісії», №2 від 06 липням 2020 року про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 ;
визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язки прокурора Одеської області №2128к від 17 серпня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань та слідчих регіональної прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 20 серпня 2020 року на підставі рішення кадрової комісії №2;
поновити позивача в Одеській обласній прокуратурі на посаді рівнозначній посаді прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань та слідчих регіональної прокуратури Одеської області;
стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 20 серпня 2020 року по день винесення судом рішення про поновлення на посаді.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково:
визнано протиправним та скасовано наказ прокуратури Одеської області №1628к від 17 серпня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань та слідчих регіональної прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 20 серпня 2020 року;
поновлено позивача на роботі в Одеській обласній прокуратурі на посаді, прирівняній до посади прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань та слідчих регіональної прокуратури Одеської області з 21 серпня 2020 року;
стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 21 серпня 2020 року по 22 квітня 2021 року у загальному розмірі 187826,60 гривень.
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Офіс Генерального прокурора подав касаційну скаргу.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України в частині необхідності надання документу про сплату судового збору.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зі скарги та доданих до неї матеріалів убачається, що позивач у цій справі є фізичною особою і, звернувшись до суду в 2020 році, заявив дві позовні вимоги немайнового характеру та одну позовну вимогу майнового характеру.
Разом з цим, за приписами підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 1 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102,00 гривні.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 3363,20 гривень (200% від 840,80*2) за дві вимоги немайнового характеру та 3756,54 гривень (200% від 1878,27 (1% від 187826,60) за вимогу майнового характеру, що разом складає 7119,74 гривень.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору в установленому законом розмірі.
Реквізити для сплати судового збору: 
отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; 
рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007; 
код ЄДРПОУ: 37993783; 
код класифікації доходів бюджету: 22030102; 
банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); 
найменування додатку, збору, платежу: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"; 
призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)", номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Керуючись статтями 169, 332 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :          
1. Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі № 420/9306/20 залишити без руху.
2. Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                        М. І. Смокович

Судді                                                                                       О. В. Кашпур

                                                                                          С. А. Уханенко