КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУНС № 761/25534/20                                                      Постанова винесена суддею Голуб О.А.
Провадження № 33/824/479/2021                
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
 П О С Т А Н О В А
 І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
08 квітня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 , захисників Савоша Е.І. та Панченко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Савоша Едуарда Ігоровича на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.
 
Як встановив суддя місцевого суду, 20 липня 2020 року о 04 год 35 хв ОСОБА_1 , рухаючись в м. Києві по вул. Б.Хмельницького, 37, керував автомобілем «BMW 520 D», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Своїми діями водій порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
 
В апеляційній скарзі захисник Савош Е.І., посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування фактичних обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
На обґрунтування апеляційного прохання захисник зазначає, що докази, які суд поклав в основу свого висновку, на містять відомостей про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками або в стані алкогольного сп`яніння, був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху та будучи спеціальним суб`єктом - водієм, не виконав вимог п. 2.5 ПДР України. При цьому сам по собі факт відмови від огляду на стан сп`яніння не може свідчити про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 в даному випадку з огляду на п. 1.10 ПДР України не є водієм, а тому обов`язку на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння у нього не виникло. 
 
Крім того, разом з апеляційною скаргою захисник Савош Е.І. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, поважність причин пропуску якого обґрунтував тим, що в день винесення постанови він не отримав копію судового рішення, засобами поштового зв?язку постанова йому не направлялася, а з її змістом він ознайомився в суді лише 28 жовтня 2020 року, при цьому в Єдиному державному реєстрі судових рішень дана постанова була оприлюднена 29 жовтня 2020 року.
 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю можливим поновити захиснику Савошу Е.І. строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, оскільки пропущення такого строку є незначним, постанова прийнята суддею місцевого суду 20 жовтня 2020 року, захисник отримав її копію 28 жовтня 2020 року, а 03 листопада ним вже була подана апеляційна скарга.
 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, додаткові докази та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга захисника Савоша Е.І. підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.  
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Крім того, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Таким чином, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, зокрема за порушення вимог п.п. 2.5, 2.9(а) ПДР України, є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
 
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суддя місцевого суду, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР України вищевказаних вимог процесуального закону належним чином не виконав, а його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не узгоджується з доказами у справі. 
 
Як убачається з матеріалів справи, 20 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому вказано, що 20 липня 2020 року о 04 год 35 хв ОСОБА_1 , рухаючись в м. Києві по вул. Б.Хмельницького, 37, керував автомобілем «BMW 520 D», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. 
Безпосередньо в протоколі ОСОБА_1 , не погодившись із вчиненням правопорушення, власноручно  зазначив, що автомобілем не керував та не рухався (а.с. 1).
 
До протоколу поліцейським були долучені: пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння  (а.с. 2); копія постанови серії ЕАМ №2848838 від 20 липня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, адміністративного стягнення у виді штрафу (а.с. 4) та відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського (а.с. 5). 
 
Однак указані докази не містять об`єктивних даних, які б доводили, що ОСОБА_1 , за обставин, викладених у протоколі, керував транспортним засобом, водночас його пояснення в суді апеляційної інстанції з приводу відсутності підстав для проходження огляду на стан сп`яніння за правилами ст. 266 КУпАП нічим не спростовані. 
 
Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що припаркував автомобіль поряд з кафе «Джаз кафе», в кафе випив 50 гр віскі, тому визвав драйвера та чекав приїзду останнього біля автомобіля. В той час до нього під`їхали працівники поліції, які безпідставно звинуватили в тому, що він керував транспортним засобом та здійснив зупинку з порушенням ПДР України. Під час спілкування з поліцейськими виникла суперечка, тому працівник поліції, повідомивши, що він ( ОСОБА_1 ) перебуває в стані алкогольного сп`яніння, став вимагати у нього посвідчення водія та проведення огляду на стан сп`яніння. Проте від огляду він відмовився, пояснивши, що транспортним засобом після вживання алкоголю не керував та чекає драйвера. Не дивлячись на його заперечення, поліцейський склав щодо нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанову про накладення стягнення у виді штрафу за ч. 1 ст. 126 КУпАП, з чим він не погодився.
Такі пояснення ОСОБА_1 не спростовуються відеозаписом, який не містить достовірних відомостей про те, що він керував транспортним засобом та був зупинений працівником поліції за порушення ПДР України. Із цього відеозапису слідує, що коли до ОСОБА_1 звернулися поліцейські, останній перебував поряд з автомобілем і звинувачення працівників поліції у керуванні транспортним засобом категорично заперечував, тому і відмовився від огляду на стан сп`яніння.
 
Письмові пояснення свідків свідчать лише про те, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від огляду на стан сп`яніння, але такої обставини не заперечує і сам ОСОБА_1 . Між тим очевидцями керування ОСОБА_1 транспортним засобом вони не були.
   
Допитаний в суді апеляційної інстанції інспектор патрульної поліції роти №7 батальйону №3 полку №1 з УПП в м. Києві Майстренко Р.В., пояснив, що автомобіль «BMW 520 D», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 рухався з                               вул. Богдана Хмельницького в бік вул. Хрещатик та здійснив зупинку з порушенням ПДР, тому, рухаючись за цим автомобілем, екіпаж патрульної поліції зупинився біля нього. Під час спілкування у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, проте надати посвідчення водія та пройти огляд на стан сп`яніння останній відмовився. За порушення вимог п. 2.5 ПДР України щодо ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за ч. 1  ст. 126 КУпАП -  постанова про накладення адміністративного стягнення.  
Однак пояснення свідка в частині того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та здійснив зупинку автомобіля в порушення вимог п. 15.9(и) в місці виїзду з прилеглої території, що було зафіксовано в постанові про накладення адміністративного стягнення та під час оформлення цього рішення у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, але він не виконав також і вимог п. 2.5 ПДР України, об`єктивно нічим не підтверджені. Навпаки рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2021 року було визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕАМ №2848838 від 20 липня 2020 року, винесену інспектором 7 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в  м. Києві лейтенантом поліції Майстренком Р.В. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите. Водночас доказів щодо порушення водієм                    ОСОБА_1 правил зупинки, стоянки матеріали справи не містять, як немає в них і доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані або з ознаками алкогольного сп`яніння.   
 
За вказаних обставин, вважаю, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду безпідставно були відхилені доводи сторони захисту про те, що доказами по справі не доведений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані або з ознаками алкогольного сп`яніння, тому він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки такі твердження фактично не спростовуються тими доказами, які суддя поклав в основу висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення.
 
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
 
З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, враховуючи, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили вину ОСОБА_1 у невиконанні ним, як спеціальним суб`єктом - водієм транспортного засобу, вимог п. 2.5 ПДР України у справі відсутні, а згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
Таким чином, апеляційна скарга захисника Савоша Е.І. підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,
 
п о с т а н о в и в:
 
Поновити захиснику Савошу Едуарду Ігоровичустрок на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року.
Апеляційну скаргу захисника Савоша Едуарда Ігоровича задовольнити.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі щодо  ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя Київського апеляційного суду                                              О.П.Павленко