ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" травня 2021 р.                                                                     Справа №907/154/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді                                                                                        Кордюк Г.Т.
суддів                                                                                                              Мирутенка О.Л.
                                                                                                                        Плотніцького Б.Д.

Секретар судового засідання                                                   Матіїшин Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , б/н  від 25.01.2021 (вх. №01-05/441/21 від 29.01.2021),
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 02.12.2020 (повне рішення складено 24.12.2020)
у справі №907/154/20  (суддя Пригара Л.І.)
за позовом:    ОСОБА_1 , м. Київ
до відповідача:   Товариства з обмеженою відповідальністю “Квасок”, с. Поляна, Свалявський район, Закарпатська область
про:   стягнення 112     500 грн. заборгованості з виплати дивідендів

За участю представників:
від позивача  – Лишенко С.С. - адвокат;
від відповідача  – Олійник Р.Б. – адвокат;

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ( далі – ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду Закарпатської області  з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю   “Квасок” (далі – ТОВ “Квасок”) про стягнення 112    500 грн. заборгованості з виплати дивідендів.
Позовні вимоги обгрунтовані  неналежним виконанням відповідачем     зобов`язань по виплаті дивідендів на користь позивача, зокрема, за 2017    - 2019 роки. Обґрунтовуючи розмір заявлених позовних вимог у сумі 112    500 грн. заборгованості з виплати дивідендів, позивач вказував на те, що оскільки його відповідачем фактично усунуто від можливості визначити реальний розмір належних йому до виплати дивідендів, то ціна позову визначена початково із    номінальної вартості частки позивача у статутному капіталі ТОВ “Квасок”.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 02.12.2020 у справі №907/154/20  у задоволенні позову відмовлено повністю. Судові витрати покладено на позивача та присуджено до стягнення з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5  500 грн.
Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для виплати дивідендів є відповідне рішення загальних зборів, яким визначається сума прибутку, яку вирішено спрямувати на виплату дивідендів, порядок та строки такої виплати.  Позивач доказів прийняття загальними зборами відповідача рішення про виплату дивідендів за 2017-2019 роки не надав. В той же час, судом встановлено, що рішенням загальних зборів учасників відповідача від 17.10.2017 року, оформленим протоколом № 8 від 17.10.2017 року, було скасовано рішення загальних зборів учасників ТОВ “Квасок” про розподіл прибутку за 2006-2014 роки у розмірі 4 204    080 грн. 75 коп., оформлене протоколом № 6 від 10.08.2015 року, та рішення загальних зборів учасників ТОВ “Квасок” про розподіл прибутку за 2016 рік у розмірі 1 324 258 грн., оформлене протоколом № 7 від 23.02.2017 року. Факт прийняття інших рішень про виплату дивідендів після 17.10.2017 року відповідач заперечує, матеріали справи не підтверджують. Таким чином, за відсутності рішення загальних зборів ТОВ “Квасок” про спрямування прибутку за підсумками 2017-2019 років на виплату дивідендів, відсутні підстави для стягнення дивідендів на користь одного з учасників ТОВ “Квасок”.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Закарпатської області від 02.12.2020 у справі №907/154/20  скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.
Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість стягнення дивідендів, щодо розподілу яких не прийнято рішення загальних зборів. Однак, з врахуванням вимог ч.2 ст.31 ЗУ “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю” до 30.06.2018 повинні бути скликані загальні збори для розподілу прибутку за 2017 рік, до 30.06.2019 – за 2018 рік, до 30.06.2020 – за 2019 рік. Позиція відповідача, що збори не проводились протирічить закону, а тому мала бути поставлена під сумнів та перевірена доказами.
Апелянт зазначає, що оскільки підставою для звернення з даним позовом слугувала поведінка відповідача, який з 2016 року порушує права позивача, зокрема, не надає копії документів про результати діяльності ТОВ “Квасок”, позивач звернувся до суду першої інстанції з обгрунтованим клопотанням про витребування доказів, в тому числі протоколів загальних зборів. Однак, ухвалою від 21.07.2020 суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання та не витребував доказів, необхідних для правильного вирішення справи по суті.
Враховуючи наведені обставини скаржником разом з апеляційною скаргою подано клопотання про витребування від відповідача наступних доказів:
-  даних бухгалтерської звітності за 2016-2019 роки ( бухгалтерський баланс та звіт про прибутки та збитки);
- відомості основних фондів, інвентарних списків майна із зазначенням дати постановки на баланс та первісної вартості; 
- даних про всі активи ( нерухомість, запаси, корпоративні права в інших товариствах, векселі, нематеріальні активи тощо);
- розшифровки кредиторської заборгованості, розшифровки дебіторської заборгованості: за строками утворення, за видами дебіторської заборгованості, часка сумнівної заборгованості;
- інформацію про готову продукцію;
- інформацію про дебіторську заборгованість ( із зазначенням прострочена/ безнадійна/ ведеться претензійно-позовна робота);
- інформацію про кредиторську заборгованість ( з датами утворення);
- протоколів ( рішення) власників ТОВ “Квасок” про розподіл прибутків за результатами діяльності товариства за період 2007-2020 роки.
Апелянт зазначає, що вказані документи підтверджують фактичні результати діяльності відповідача, порядок та розміри нарахування дивідендів відповідачем, однак відповідач на численні запити позивача, які містяться в матеріалах справи, відмовлявся їх надати.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення Господарського суду Закарпатської області від 02.12.2020 у справі №907/154/20  залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Зокрема, відповідач зазначає, що рішенням загальних зборів учасників відповідача від 17.10.2017 року, оформленим протоколом № 8 від 17.10.2017 року, було скасовано рішення загальних зборів учасників ТОВ “Квасок” про розподіл прибутку за 2006-2014 роки у розмірі 4 204    080 грн. 75 коп., оформлене протоколом № 6 від 10.08.2015 року, та рішення загальних зборів учасників  ТОВ “Квасок”про розподіл прибутку за 2016 рік у розмірі 1 324 258 грн., оформлене протоколом № 7 від 23.02.2017 року. Інших рішень про виплату дивідендів після 17.10.2017 загальні збори ТОВ “Квасок”, в тому числі за 2017-2019 роки, не приймали. Відтак, на даний  час жодних правових підстав для виплати позивачеві дивідендів немає.
Автоматизованою системою документообігу суду справу №907/154/20 розподілено до розгляду головуючому судді Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.02.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 02.12.2020 у справі №907/154/20 залишено без руху.
22 лютого 2021 року скаржником усунуто недоліки апеляційної скарги, які слугували підставою для залишення такої без руху.
У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Кравчук Н.М. , проведено автоматизовану заміну складу суду для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 у справі №  907/154/20. 
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2021  склад колегії суддів: головуючий суддя Кордюк Г.Т., судді Мирутенко О.Л, Плотніцький Б.Д.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.03.2021, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Закарпатської області  від 02.12.2020 у справі №907/154/20, витребувано від Господарського суду Закарпатської області   матеріали справи №907/154/20.
25.03.2021 матеріали справи поступили на адресу Західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 17.05.2021, клопотання апелянта про витребування доказів задоволено частково та витребувано від відповідача належним чином завірені копій рішень загальних зборів учасників ТОВ “Квасок” про розподіл прибутків за 2017-2019  роки з підстав, зазначених у вказаній ухвалі.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2021 задоволено клопотання  представників сторін  про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та за допомогою програмного забезпечення “EasyСon”.
17 травня 2021 року до суду від відповідача поступили письмові пояснення щодо надання витребуваних документів, в яких відповідач зазначає про неможливість надання завірених копій рішень загальних зборів учасників ТОВ “Квасок” про розподіл прибутків за 2017-2019  роки, оскільки такі рішення загальними зборами ТОВ “Квасок” не приймались.
В судовому засіданні представники сторін (в режимі відеоконференції) надали свої пояснення по суті спору та вимог апеляційної скарги, підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу.
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з пунктом 1.2 Статуту ТОВ “Квасок”, затвердженого загальними зборами засновників     товариства     (протокол №01 від 07.09.2015) та зареєстрованого 09.09.2015,  товариство створене фізичними особами – громадянами України ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до п.4.1 Статуту ТОВ «Квасок»  для утворення товариства та забезпечення його діяльності  створюється статутний капітал у розмірі 450  000,00 грн. 
У пункті 4.2. Статуту закріплено, що у створенні статутного капіталу беруть участь своїми внесками: ОСОБА_1 , який вносить 112  500,00 грн., що складає 25% розміру статутного капіталу товариства; ОСОБА_2 , яка вносить 112  500,00 грн., що складає 25% розміру статутного капіталу товариства; ОСОБА_3 , яка вносить 225  000,00 грн., що складає 50% розміру статутного капіталу товариства.
Відтак, позивач є одним зі співвласників ТОВ «Квасок» з часткою у статутному капіталі в розмірі 25%. 
Як зазначає позивач, до 2016 року в учасників ТОВ «Квасок»  не виникало суттєвих розбіжностей у поглядах на діяльність та звітність в процесі ведення підприємством господарської діяльності, в т.ч. спільної діяльності. Однак в подальшому почали виявлятися певні інформаційні непорозуміння, а коли постало чергове питання розподілення прибутків від вищевказаної діяльності товариства за попередні роки, представники відповідача почали створювати перешкоди у отриманні інформації щодо нарахування та виплати дивідендів за результатами діяльності товариства.
Як наслідок, позивач у позові стверджує, що відповідачем порушено право позивача як учасника (засновника) на отримання дивідендів або ж прийняття рішення щодо розподілу прибутків товариства.
23 лютого 2017 року відбулися загальні збори учасників ТОВ «Квасок», за результатами яких було ухвалено рішення, в т. ч. про розподіл прибутку за 2016 рік.
Позивач вказує, що у вересні 2017 року він звертався до відповідача з претензією щодо виплати дивідендів.
Обґрунтовуючи розмір заявлених позовних вимог у сумі 112  500 грн. заборгованості з виплати дивідендів, позивач вказує на те, що оскільки його відповідачем фактично усунуто від можливості визначити реальний розмір належних йому до виплати дивідендів та визначитися із періодом часу, за який вони мають бути виплачені, то ціна позову визначена початково із  номінальної вартості частки позивача у статутному капіталі товариства.
В подальшому, в процесі розгляду справи представник позивача надав суду заяву (клопотання) про уточнення позовних вимог, якою просив стягнути з відповідача заборгованість з виплати дивідендів за 2017-2019 роки у сумі 112 500 грн.
Суд, розглянувши вказану заяву (клопотання) про уточнення позовних вимог, розцінив її як додаткове обґрунтування заявлених позовних вимог, зокрема, в частині періоду, за який позивач просить стягнути дивіденди.
Відтак, предметом позову у даній справі є стягнення дивідендів за період 2017-2019 роки у сумі 112 500 грн.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:
Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст. 167 ГК України    корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
За положеннями  ст. 140 ЦК України  (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, яка виключена на підставі Закону  № 2275-VIII від 06.02.2018),  ст. 50 Закону України "Про господарські товариства"  (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.
Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (ст. 97 ЦК України).
Вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному капіталі (ст. 58 Закону України "Про господарські товариства"  (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За змістом п. 5 ч. 4  ст. 145 ЦК України  (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, яка виключена на підставі Закону  № 2275-VIII від 06.02.2018),  до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків товариства.
Як визначено ст. 10 Закону України  «Про господарські товариства»  (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), учасники товариства мають право, зокрема, а) брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; б) брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.
Пунктом 2 частини першої  статті 116 ЦК України також передбачено право учасників господарського товариства у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, брати участь у розподілі прибутку товариства й одержувати його частину (дивіденди).
Водночас, 17.06.2018 набрав чинності   Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" №2275-VIII.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України  «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», який діяв в період спірних правовідносин  2018-2019 роки, учасники товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 26 Закону України  «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виплата дивідендів здійснюється за рахунок чистого прибутку товариства особам, які були учасниками товариства на день прийняття рішення про виплату дивідендів, пропорційно до розміру їхніх часток. Товариство виплачує дивіденди грошовими коштами, якщо інше не встановлено одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. Дивіденди можуть виплачуватися за будь  який період, що є кратним кварталу, якщо інше не передбачено статутом. Виплата дивідендів здійснюється у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття рішення про їх виплату, якщо інший строк не встановлений статутом товариства або рішенням загальних зборів учасників.
З огляду на норму ст. 4 Закону України  «Про господарські товариства»  (в редакції, яка діяла стосовно товариств з обмеженою відповідальністю в період спірних правовідносин, до 17.06.2018 року), товариство з обмеженою відповідальністю створюється і діє на підставі статуту.
Установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.
Пунктом 3.1. Статуту ТОВ «Квасок» передбачено право учасника товариства приймати участь в розподілі прибутку товариства та одержувати свою частку.
Відповідно до п. 3.2. Статуту відповідача учасники товариства мають право на одержання відрахувань (дивідендів) у вітчизняній валюті, що визначається загальними зборами учасників пропорційно до частки учасника у статутному фонді товариства.
Порядок розподілу прибутку визначено в розділі 5 Статуту ТОВ «Квасок», пунктами 5.2., 5.3 якого встановлено, що чистий прибуток товариства, утворений у відповідності з встановленим порядком, після сплати  податків та інших обов`язкових платежів, сплати відсотків по кредитах банків, залишається в повному розпорядженні товариства, яке визначає напрямки його використання. Порядок розподілу чистого прибутку та покриття збитків визначається загальними зборами учасників.
Згідно з п. 7.5. Статуту відповідача до компетенції загальних зборів учасників товариства належить, зокрема, затвердження порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) з урахуванням вимог, передбачених цим та іншими законами, визначення порядку  покриття збитків.
Отже, розподіл прибутку товариства та виплата дивідендів учасникам здійснюється виключно на підставі рішення загальних зборів учасників товариства. Право учасника товариства брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди) передбачає вирішення відповідного питання щодо розподілу прибутку спільно учасниками товариства на загальних зборах і після прийняття позитивного рішення та спрямування прибутку на виплату дивідендів, у товариства виникає відповідне зобов`язання перед учасниками в обсязі та порядку, визначеному відповідним рішенням загальних зборів. 
У разі, якщо загальні збори прийняли рішення не розподіляти прибуток товариства, господарський суд не може підміняти вищий орган управління товариства і втручатися у господарську діяльність товариства. Прийняття господарським судом рішення стосовно спрямування прибутку (частини прибутку) юридичної особи на виплату дивідендів виходить за межі компетенції господарського суду.
Аналогічна позиція щодо виплати дивідендів учасникам  виключно на підставі рішення загальних зборів учасників товариства викладена у постановах Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №  910/10585/18, Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №917/1345/17.
Як визначено  ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до  ст. 74 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями  ст. 76 ГПК України  визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1  ст. 77 ГПК України  обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В силу  ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням загальних зборів учасників відповідача від 17.10.2017, оформленим протоколом № 8 від 17.10.2017, було скасовано рішення загальних зборів учасників ТОВ «Квасок» про розподіл прибутку за 2006-2014 роки у розмірі 4 204  080 грн. 75 коп., оформлене протоколом № 6 від 10.08.2015, та рішення загальних зборів учасників товариства про розподіл прибутку за 2016 рік у розмірі 1 324 258 грн., оформлене протоколом № 7 від 23.02.2017. 
Рішення загальних зборів учасників відповідача про виплату дивідендів за спірний період - 2017-2019 роки в матеріалах справи відсутні. Позивач доказів прийняття таких рішень суду не надав.
Як зазначалось вище, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 на клопотання ОСОБА_1 витребувано від відповідача належним чином завірені копій рішень загальних зборів учасників ТОВ “Квасок” про розподіл прибутків за 2017-2019  роки.
17 травня 2021 року до суду від відповідача поступили письмові пояснення щодо надання витребуваних документів, в яких відповідач зазначає про неможливість надання завірених копій рішень загальних зборів учасників ТОВ “Квасок” про розподіл прибутків за 2017-2019  роки, оскільки такі рішення загальними зборами ТОВ “Квасок” не приймались.
Таким чином, за відсутності рішення загальних зборів учасників ТОВ «Квасок» про спрямування прибутку за підсумками 2017-2019 років на виплату дивідендів, відсутні підстави для стягнення дивідендів на користь одного з учасників товариства – ОСОБА_1 .
  За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Окрім того, під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України).
За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.
Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
Враховуючи встановлені у справі обставини, які свідчать про необґрунтованість заявлених позовних вимог, позовна давність до спірних правовідносин не застосовується.
З огляду на все викладене вище в сукупності,  колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області  від 02.12.2020 у даній справі  відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.
Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції  покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:
1. Рішення Господарського суду Закарпатської області  від 02.12.2020 у справі №907/154/20  залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.
2. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
3. Порядок та строк оскарження встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                      Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                 Мирутенко О.Л.

Суддя                                                                                          Плотніцький Б.Д.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.05.2021