ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/5393/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року в адміністративній справі № 280/5393/20 (головуючий суддя першої інстанції Д.В.Татаринов, рішення виготовлено 06.11.2020 року) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач 10.08.2020 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив зобов`язати відповідача привести до відповідності інтегровану картку платника податку ФОП ОСОБА_1 шляхом здійснення облікової операції по врахуванню скасовуючого документу - Звіту по ЄСВ за 2019 рік від 30.07.2020 року, та рознесенню в інформаційній системі даних по отриманню доходу з січня по грудень 2019 року в розмірі 1935784,11 грн.; суми доходу, на яку нараховується ЄСВ помісячно з січня по грудень 2019 року в загальному розмірі 50449,32 грн., та суми нарахованого ЄСВ з січня по грудень 2019 року на загальну суму 11098,86 грн..
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 30.07.2020 року з метою виправлення допущених помилок в звіті, наданому 05.03.2020 року, письмово подав до Мелітопольського Управління ГУ ДПС в Запорізькій області «скасовуючий документ» - Звіт по ЄСВ за 2019 рік з поміткою «Скасовуюча», в якому зазначив звітний період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року та відобразив фактичні (вірні) числові вираження, які відповідають дійсним фінансовим результатам за 2019 рік а саме: Таблиця - 1 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне стархування» є позначення про отримання чистого прибутку, самостійно визначена сума доходу (колонка 3). З січня по грудень 2019 року сума склала 1935784,11 грн., (колонка 4). Сума доходу, на яку нараховується ЄСВ помісячно, зазначено щомісячні суми за січень-червень 2019 року по 4173 грн. з липня по грудень 2019 року відображена сума по 4235,22 грн., визначена загальна сума в розмірі 50449,32 грн.; (колонка 6) Сума нарахованого ЄСВ помісячно, зазначено щомісячні суми за січень-червень 2019 року по 918,06 грн., з липня по грудень 2019 року відображена сума по 931,75 грн., визначена загальна сума ЄСВ в розмірі 11098,86 грн.. Вказує про необхідність здійснення подання позивачем Звіту по ЄСВ за 2019 рік з поміткою «скасовуюча», з відображенням дійсних показників, які податковий орган повинен рознести в інтегрованій картці платника податку.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року у задоволенні позовної заяви відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення ро задоволення позовних вимог з підстав, зазначених в позові
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, який не підписаний, а тому апеляційним судом не враховується.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, а тому в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне. 
Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 , зареєстрований в ЄДРПОУ з 15.10.2012 року.
Відповідач - Головне управління ДПС у Запорізькій області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.
09.02.2019 року позивачем в електронному вигляді здійснено подання до контролюючого органу звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суму нарахованого єдиного внеску, за Формою №Д5 (річна) за 2019 рік (поточна) (а.с.11-12).
Відповідно до квитанції №2 пакет не прийнято. Виявлені помилки: код помилки 09 (а.с.13).
04.03.2020 року позивачем до контролюючого органу подано виправлений звіт Формою №Д5 (річна) за 2019 рік (поточна) (а.с.14-15).
Відповідно до квитанції №2 пакет прийнято (а.с.16).
09.04.2020 року ГУ ДПС в Запорізькій області прийнято податкову вимогу Ф-16458-56 про стягнення боргу з ФОП ОСОБА_1 на суму 102042,34 грн. (на суму різниці між фактично сплаченим та помилково задекларованим у Звіті по ЄСВ за 2019 рік) (а.с.20).
З урахуванням вимоги Ф-16458-56 про стягнення боргу позивачем встановлено, що ним знову подано звіт з помилкою. 
30.07.2020 року до податкового органу подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суму нарахованого єдиного внеску (скасовуюча) (а.с.32-34).
25.03.2020 року та 17.04.2020 року звертався до Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо проведення звірки додатку 5 з ЄСВ.
Листами від 15 квітня 2020 року та 12 травня 2020 року позивачу надано відповідь, що фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, подавши Звіт, беруть на себе зобов`язання сплачувати єдиний внесок на загальних умовах, як то передбачено діючим законодавством. Анулювання зазначеної звітності не передбачено чинним законодавством (а.с.22-23).
28 квітня 2020 року позивач звернувся до Державної податкової служби України з проханням про визнання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суму нарахованого єдиного внеску, за Формою №Д5 (річна) за 2019 рік (додаток 5 таблиця 1) реєстраційний номер 13861147 нечинним та присвоїти йому статус «історія подання» (а.с.24).
Листом Державної податкової служби України від 02 липня 2020 року позивача повідомлено, що за даними ІТС «Податковий блок» позивачем подано Звіт за формою згідно з додатком 5 до Порядку за 2019 рік від 05 березня 2020 року № 1361146, в якому самостійно визначено базу нарахування єдиного внеску та суму до сплати. Цей Звіт відповідно до квитанції 2 внесено до Реєстру застрахованих осіб та відображено в інтегрованій картці платника. Враховуючи зазначене, для скасування поданого позивачем Звіту за 2019 рік підстав немає. Також зазначено, що частиною четвертою статті 25 Закону № 2464 передбачено, що не підлягають оскарженню зобов`язання зі сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником (а.с.25-26).
Позивач, не оскаржуючи будь-які дії чи рішення ГУ ДПС в Запорізькій області та ДПС України, звернувся з даним позовом до суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі по тексту - Закон №2464).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі-єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно статті 2 Закону №2464 його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.
Відповідно до частини 8 статті 9 Закону №2464 періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.
Процедура, форма, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Звіт) до Державної фіскальної служби України, яка є центральним органом виконавчої влади, який реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів (далі - органи доходів і зборів) визначені Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року №435 (зареєстрованого в Мінюсті України 23.04.2015 року за № 460/26905) (далі по тексту - Порядок № 435).
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №435 звіт до органів доходів і зборів подається страхувальником або відповідальною особою страхувальника за основним місцем взяття на облік як платника єдиного внеску в органах доходів і зборів в один із таких способів, зокрема засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації ЕЦП відповідальних осіб у порядку, визначеному законодавством;
Пунктом 6 розділу ІІ Порядку № 435 визначено, що звіт має містити такі обов`язкові реквізити: тип форми («додаткова», «початкова», «ліквідаційна», «скасовуюча», «призначення пенсії»); звітний період, за який подається Звіт; повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) страхувальника згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також інші категорії страхувальників, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»; код за ЄДРПОУ або реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та/або номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта); код основного виду економічної діяльності; клас професійного ризику виробництва (у разі подання Звіту за період до 01 січня 2016 року); місцезнаходження (місце проживання) страхувальника; код органу доходів і зборів, до якого подається Звіт; дата подання Звіту; ініціали, прізвища, податкові номери або серії та номери паспортів посадових осіб страхувальника; середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період (за наявності); кількість застрахованих осіб у звітному періоді, яким нараховані виплати (за наявності); облікова кількість штатних працівників (за наявності); кількість створених нових робочих місць у звітному періоді (за наявності); підписи страхувальника - фізичної особи та/або посадових осіб страхувальника, засвідчені печаткою страхувальника (за наявності).
Зазначені реквізити мають бути обов`язково заповнені в усіх таблицях додатків до Звіту, де вони передбачені.
Згідно з вимогами підпунктів 13-16 Розділу ІІ Порядку №435 ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства зобов`язані подавати самі за себе Звіт незалежно від того, чи ведуть вони підприємницьку діяльність, крім ФО - підприємців, зазначених у пункті 3 розділу III цього Порядку.
Якщо останній день строку подання Звіту припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем подання Звіту вважається перший після нього робочий день.
При прийнятті Звіту, що подається особисто страхувальником або уповноваженою на це особою, відповідальна особа органу доходів і зборів зобов`язана візуально перевірити наявність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктом 6 цього розділу на паперових носіях.
За відсутності зауважень відповідальна особа органу доходів і зборів, яка приймає Звіт від страхувальника, реєструє Звіт датою фактичного отримання органом доходів і зборів та обов`язково засвідчує власним підписом.
На примірнику, що залишається у платника за його бажанням, проставляється штамп «ОТРИМАНО».
Такий Звіт вважається прийнятим. Цей факт засвідчують відповідні відмітки: штамп, дата реєстрації Звіту та реєстраційний номер.
Відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник.
Згідно пункту 2 Розділу ІІІ Порядку №435 ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.
Звітним періодом є календарний рік.
Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми «початкова».
Згідно пункту 1 розділу V Порядку №435 у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за основним місцем обліку.
Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених цим Порядком, який пройшов всі контролі при завантаженні до Реєстру страхувальників та до Реєстру застрахованих осіб.
Відповідно до пункту 2 розділу V Порядку №435 у разі виявлення страхувальником у Звіті після закінчення строку подання такого Звіту помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати Звіт за попередній період, який містить перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю із зазначенням типу форми «скасовуюча» з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю із зазначенням типу форми «початкова» із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку має містити дані щодо кожної застрахованої особи окремо.
З аналізу наведених вище норм вбачається, що у разі виявлення помилки у Звіті із зазначенням типу форми «початкова», особа (страхувальник) може подати повторно Звіт до закінчення строку подання, тобто до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.
Я зазначалось вище, позивачем 09.02.2019 року в електронному вигляді здійснено подання до контролюючого органу звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суму нарахованого єдиного внеску, за Формою №Д5 (річна) за 2019 рік (поточна),однак такий звіт податковим органом не прийнято, що зазначено у квитанції №2. Виявлені помилки: код помилки 09 (а.с.11-12). 
Виправлений звіт за Формою №Д5 (річна) за 2019 рік (поточна) поданий позивачем до контролюючого органу 04.03.2020 року (а.с.14-15), тобто поза межами встановленого пунктом 2 Розділу ІІІ Порядку №435 строку.
Колегія суддів зазначає, що поданий 04.03.2020 року звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суму нарахованого єдиного внеску, за Формою №Д5 (річна) за 2019 рік не міг вважатися «скасовуючим», оскільки позивачем у строк не подано звіт, (поданий звіт 09 лютого 2020 року не був прийнятий через помилки, а тому нема що скасовувати), то по суті звіт, який ним подавався 04 березня 2020 року був прийняти як «початковий», про що й було вказано у звіті особисто позивачем (графа 7. Тип форми).
Таким чином, позивач у строк встановлений законом не подав звітність, хоча і зобов`язаний це зробити.
Разом з тим, позивачем 30 липня 2020 року  до  податкового органу подано уточнюючий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску 2019 рік.
Суд зауважує про правомірність дій контролюючого органу щодо його неприйняття, оскільки виправлений звіт (скасовуюча), в силу норм Порядку №435, може бути поданий лише у строк, встановлений на подання звіту, тобто до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.
Таким чином, виправлений звіт подано за межами, встановленими для подачі звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суму нарахованого єдиного внеску, за Формою №Д5 (річна).
Вказані обставини апелянтом не спростовані.
Між тим, згідно із підпунктами 1, 2 частини 1 статті 13 Закону №2464 податкові органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску, а також інші відомості, необхідні для виконання податковими органами функцій, передбачених цим Законом; проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.
Помилки, що стосуються грошових показників у Звіті можуть бути виявлені при документальній перевірці і виправлені за її наслідками.
Згідно із пунктом 14 розділу IV Порядку №435 фізичні особи - підприємці, яким за результатами проведеної перевірки (звірки) збільшено або зменшено зобов`язання, формують і подають до контролюючих органів звіт щодо сум нарахованого ЄВ згідно з таблицею 3 додатка 6 до Порядку №435 протягом одного календарного місяця після здійснення відповідних розрахунків. Звіт згідно з таблицею 3 додатка 6 до Порядку №435 формується і подається до контролюючих органів виключно на підставі акта документальної перевірки страхувальника (обов`язковим є зазначення номера і дати акта) і містить суми, на які збільшено або зменшено зобов`язання (у такому разі допускається внесення від`ємного значення).
Водночас фізична особа - підприємець має право самостійно - до проведення документальної перевірки контролюючим органом - подати заяву до контролюючого органу з проханням провести перевірку/звірку, у якій зазначити причину перевірки (помилка у Звіті за відповідний рік, яка саме помилка, причини її виникнення, правильні дані).
Таким чином, у позивача є обов`язок подати звітність, а у податкового органу є обов`язок її прийняти, навіть з урахуванням порушених строків подання такої звітності.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що позивачем не надано доказів щодо оскарження ним прийнятої 09.04.2020 року ГУ ДПС в Запорізькій області податкової вимоги Ф-16458-56 про стягнення боргу з ФОП ОСОБА_1 на суму 102042,34 грн. (на суму різниці між фактично сплаченим та помилково задекларованим у Звіті по ЄСВ за 2019 рік), та скасування такої вимоги, та в матеріалах справи такі докази відсутні.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
          
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року в адміністративній справі № 280/5393/20 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року в адміністративній справі № 280/5393/20 залишити без змін. 
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 5 частини 2 статті 328 КАС України.

   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак