П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_____________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 р. Категорія: 10.3	м.Одеса	Справа № 814/1855/16	
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.
час і місце ухвалення: 16:47:24, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:  Семенюка Г.В.
суддів: Домусчі С.Д. ,  Шляхтицького О.І. 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся до Миколаївського окружного суду з адміністративним позовом, що містив вимоги: “Визнати незаконним та протиправним, а також скасувати Рішення № 10/4133 від 08 травня 2015 року та Протоколом № 2 від 05.02.2015 року, яким безпідставно та протизаконно відмовлено в розгляді вказаного питання, щодо встановлення … статусу “учасника бойових дій” та заперечене таке право на встановлення … належного статусу “учасника бойових дій” на законних підставах; зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_1 – виконати рішення суду, щодо визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій і видати йому посвідчення встановленого зразку; зобов`язати Миколаївський обласний військовий комісаріат – внести зміни до особової справи ОСОБА_1 (особистий номер НОМЕР_1 ).
Ухвалою від 02.11.2015 року (т.1, ар.112-113) Миколаївський окружний адміністративний суд закрив провадження у справі.
Ухвалою від 14.01.2016 року (т. 1, ар.152-154) Одеський апеляційний адміністративний суд задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасував ухвалу від 02.11.2015 року та направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою від 10.03.2016року (т.1, ар.196-197) Миколаївський окружний адміністративний суд закрив провадження у справі в частині позовних вимог “… щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 внести зміни до особової справи ОСОБА_2 (особистий номер Е-175007 ЗС СРСР), щодо термінів проходження служби в пільговому порядку при виконання спеціальних завдань в зонах збройного конфлікту та в умовах надзвичайного стану (комендантської години) а також проходження служби військовослужбовцями офіцерського складу прикордонних військ СРСР в тих же умовах по виконанню завдань по зупиненню воєнних дій на території ОСОБА_3 та зобов`язання Комісію з питань розгляду матеріалів про визначення учасника бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій і видати йому посвідчення встановленого зразку …”.
Постановою від 10.03.2016 року (т.1, ар.198-201) Миколаївський окружний адміністративний суд відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог “… в частині визнання недійсним та скасування Рішення № 10/4133 від 08 травня 2015 року – безпідставно та протизаконно відмовлено в розгляді питання щодо встановлення ОСОБА_1 статусу “учасника бойових дій” та заперечено таке право на встановлення ОСОБА_1 належного статусу “учасника бойових дій” на законних підставах …”.
Ухвалою від 23.08.2016 року (надалі – Ухвала ОААС, т. с. 1, ар.242-244) Одеський апеляційний адміністративний суд задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу від 10.03.2016, скасував цю ухвалу і направив справу “… за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині позовних вимог щодо зобов`язання Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_1 – виконати рішення суду щодо визнання позивача учасником бойових дій і видати йому посвідчення встановленого зразка, зобов`язання Миколаївського обласного військового комісаріату внести зміни до особової справи ОСОБА_1 (особистий номер Е-175007 ЗС СРСР) …” до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою від 23.08.2016 року (т.1, ар.245-247) Одеський апеляційний адміністративний суд залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 року без задоволення, а вказану постанову – без змін.
Ухвалою від 23.09.2016 року (т. 2, ар.4) Миколаївський окружний адміністративний суд (суддя Марич Є.В.) прийняв справу до свого провадження.
29.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського апеляційного адміністративного суду (через Миколаївський окружний адміністративний суд) із заявою про роз`яснення судового рішення (т. 2, ар. 38).
Ухвалою від 21.02.2017 року (т.2, ар.48-50) Одеський апеляційний адміністративний суд відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви про роз`яснення ухвал від 23.08.2016 року.
Ухвалою від 07.09.2017 року (т.2, ар.106) справу було прийнято до провадження суддею Миколаївського окружного адміністративного суду Князєвим В.С.
В матеріалах справи (т.2, ар. 109) наявна ухвала Верховного Суду України про відмову у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання недійсним та скасування рішення. Як зазначено в цій ухвалі, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 07.07.2017 року, якою ОСОБА_1 було відмовлено “у відкритті касаційного провадження на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року та 21 лютого 2017 року”.
Ухвалою від 28.11.2017 року (т.2, ар.120) справу було прийнято до провадження суддею Миколаївського окружного адміністративного суду Птичкіною В.В.
Поряд з цим, 20.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (т.3, ар.3-4).
Ухвалою від 28.11.2016 року (т.3, ар.2) Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.  
Згодом, 18.04.2017 року провадження було зупинено до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 . Вищим адміністративним судом (т.3, ар.35).
Ухвалою від 12.12.2017 року (т.3, ар.49-51) Миколаївський окружний адміністративний суд залишив без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови та ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 року.
Цю ухвалу ОСОБА_1 оскаржив до Одеського апеляційного адміністративного суду, та ухвалою від 22.01.2018 року (т.3, ар.74) Одеський апеляційний адміністративний суд відкрив апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 року.
Ухвалою від 31.01.2018 року (т.2, ар.140-141) Миколаївський окружний адміністративний суд зупинив провадження у справі до розгляду Одеським апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу від 12.12.2017 року.
Постановою від 21.02.2018 року (т.3, ар.87-90) Одеський апеляційний адміністративний суд залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду - без змін.
19.03.2018 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018 року та витребував справу з Миколаївського окружного адміністративного суду (т.3, ар.112-113).
Ухвалами від 27.03.2018 року (т.2, ар.144, 146-147) Миколаївський окружний адміністративний суд поновив та зупинив провадження у справі до розгляду Верховним Судом касаційної скарги.
Постановою від 27.02.2020 року (т.3, ар.129-134) Верховний Суд касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду - без змін.
Ухвалою від 30.03.2020 року (т.2, ар.151-152) Миколаївський окружний адміністративний суд поновив провадження у справі; постановив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження; запропонував позивачу надати суду письмові пояснення щодо того, яке саме судове рішення мала виконати Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з якими обставинами пов`язаний обов`язок ІНФОРМАЦІЯ_1 внести зміни до особової справи позивача.
10.04.2020 року до суду від позивача надійшло “Клопотання та уточнення до позовної заяви про визначення та встановлення ОСОБА_1 статусу “учасника бойових дій” у відповідності до вимог ст.6 п.2 та 5 ЗУ “Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального статусу” (т. с. 2, ар.167-169).
У цій заяві ОСОБА_1 висловив клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні, а також змінив позовні вимоги.
Ухвалами від 16.04.2020 року (т. с. 2, ар.157, 159-160) суд задовольнив клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та повернув “Клопотання та уточнення до позовної заяви” позивачу.
Відповідно до Ухвали ОААС, в межах цієї справи розглядаються позовні вимоги про зобов`язання Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_1 – виконати рішення суду щодо визнання позивача учасником бойових дій і видати йому посвідчення встановленого зразка, зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 внести зміни до особової справи ОСОБА_1 (особистий номер НОМЕР_1 ).
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, зазначив, що комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 по розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранів війни та визначення осіб, на яких поширюється чинність Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” (надалі – Комісія), протиправно не задовольнила його заяву. Як вказав позивач, з 02.08.1990 по 18.05.1992 (тобто під час Нагірно-карабаського конфлікту) він як офіцер “Краснознаменного Закавказского пограничного округа КГБ СССР” проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 смт Гадрут Нагірно-Карабаської автономної області, при цьому “… постійно залучався до виконання спеціальних службово-бойових завдань по підтримання режиму ненадзвичайного положення, комендантської години, нормалізації обстановки, відновленню законності та правопорядку в зоні озброєного вірмено-азербайджанського конфлікту, а також ліквідації незаконних військових формувань …”. За таких обставин, на думку ОСОБА_1 , він, в силу пунктів 2 та 5 статті 6 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” (надалі – Закон № 3551), мав бути визнаний учасником бойових дій.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року у позові відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції не врахував, що вказані періоди бойових дій та визнання осіб ветеранами бойових дій на вимогу Закону Азейбарджанської Республіки "Про ветеранів" та Закону України № 3551-12 "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" підтверджуються листом - роз`ясненням Міністерства закордонних справ України від 21.09.2005 року № 620/14-110-1410, виданого на виконання доручення КМ України № 42048/4/1-05, за яким МЗС розглянуло лист МО України "Про внесення змін до переліку держав, де велись бойові дії", а саме юридично визначених періодів бойових дій на території держав Кавказу та Молдови, де доведено про наявність Нагірно-Карабаського конфлікту. А саме, Азербайджанська Республіка визнає ведення бойових дій на території АР у період з жовтня 1988 року по квітень 1994 року. Тобто, Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР і після 1979 року направлялися військові фахівці в країни, на території яких велися бойові дії. Але інформацією про участь в бойових діях військовослужбовців прикордонних військ КДБ СРСР на той час були виведені Указом президії Верховної Ради СРСР від 21.03.1989 р. № 10224-XI з числа складу Збройних сил СРСР та підпорядковані КДБ СРСР. Питання щодо отримання офіційних документів відносно осіб начальницького і рядового складу прикордонних військ КДБ СРСР, які приймали участь в бойових діях законодавством не врегульовано.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що 22.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до ОВК із заявою про встановлення статусу “учасник бойових дій” (т.1, ар.93-96).
Згідно з протоколом № 2 від 05.02.2015 року, Комісія відмовила у розгляді заяви “… у зв`язку з тим, що комісією Миколаївського ОВК двічі документи заявника з тих самих підстав розглядались та приймались мотивовані рішення про відмову у встановлення статусу УБД за відсутності території Нагірно-Карабаської автономної області та Азербайджанської РСР колишнього СРСР в переліку територій на яких велись бойові дії затвердженого ПКМУ № 63 від 08.02.1994 року …” (підпункт 7 пункту IV).
Листом від 04.03.2015 року № 2192/10 ОВК повідомив ОСОБА_1 про прийняте Комісією рішення (т.1, ар.8).
Крім того, 08.05.2015 року ОВК направив позивачу лист № 10/4133, зміст якого повністю співпадає зі змістом листа від 04.03.2015 року № 2192/10 (т.1, ар.7).
У вересні 2015 року, як вказано вище, ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, однією з вимог якого було визнання незаконними та протиправними вказаного вище протоколу № 2 Комісії, а також листа від 08.05.2015 № 10/4133 (яке позивач визначив як рішення).
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову в цій частині, Миколаївський окружний адміністративний суд, з висновками якого погодився Одеський апеляційний адміністративний суд, виходив з того, що оскільки позивач проходив службу у прикордонних військах КДБ СРСР, то вирішення питання щодо встановлення йому статусу учасника бойових дій до компетенції ОВК не належить, оскільки на комісії військового комісаріату покладається вирішення питань про визначення учасників бойових дій з числа осіб, звільнених зі Збройних Сил, колишніх партизанів та підпільників.
У матеріалах справи відсутнє будь-яке “рішення суду щодо визнання позивача учасником бойових дій”, зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконати рішення суду не може бути предметом адміністративного позову, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що зміст позовної вимоги полягає в тому, щоб суд першої інстанції зобов`язав ОВК визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій, видати йому відповідне посвідчення та внести зміни до особової справи позивача, при цьому задоволення двох останніх вимог безпосередньо залежить від задоволення першої.
Відмовляючи у даному позові, суд першої інстанції виходив того, що оскільки ОСОБА_1 не є особою, звільненою зі Збройних Сил, не є колишнім партизаном або підпільником, Комісія ОВК не мала повноважень для розгляду заяви позивача.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:
Згідно з чинною станом на січень 2015 року (звернення ОСОБА_1 до ОВК) редакцією статті 4 Закону № 3551, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Відповідно до пунктів 2 та 5 частини першої статті 6 Закону № 3551 (у відповідній редакції), учасниками бойових дій, зокрема, визнаються:
- учасники бойових дій на території інших країни – військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів);
- колишні військовослужбовці, особи вільнонайманого складу, а також колишні бійці винищувальних батальйонів, взводів і загонів захисту народу та інших формувань, що брали безпосередню участь у бойових операціях по ліквідації диверсійно-терористичних груп фашистської Німеччини та інших незаконних формувань і груп на території колишнього Союзу РСР.
Згідно зі статтею 18 Закону № 3551 (у відповідній редакції), ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.
Відповідно до статті 18 Закону № 3551, постановою від 12.05.1994 № 302 Кабінет Міністрів України затвердив, зокрема, “Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни” (надалі – Положення про посвідчення).
Як зазначено у пунктах 2, 3, 7 Положення про посвідчення (у відповідній редакції), посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, на основі котрого надаються відповідні пільги та компенсації.
Учасниками бойових дій (стаття 6 зазначеного Закону) видають посвідчення з написом “Посвідчення учасника бойових дій” та нагрудний знак “Ветеран війни – учасник бойових дій”.
“Посвідчення учасника бойових дій” і нагрудний знак видаються органами Міноборони, МВС, ДСНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПтС, Управління державної охорони, ДПС, Адміністрації Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, а також Держспецтрансслужбою за місцем реєстрації ветерана.
До 22.05.2015 року були чинними затверджені наказом Міністерства оборони України від 08.04.2009 № 158 “Положення про комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України” (надалі – Положення № 158) та “Інструкція про порядок видачі посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків “Ветеран війни – учасник бойових дій” та листів талонів на право одержання проїзних квитків х 50-відсотковою знижкою їх вартості у Збройних Силах України” (надалі – Інструкція № 158).
У пункті 2 Інструкції № 158 зазначено, що підставою видачі посвідчення учасника бойових дій, нагрудного знака та листа талонів є протокол з рішенням Комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України, про визначення особи учасником бойових дій або витяг з цього протоколу.
Відповідно до пункту 3 Інструкції № 158, посвідчення учасника бойових дій, нагрудні знаки та листи талонів видаються:
- військовослужбовцям та працівникам Збройних Сил України, які проходять військову службу (працюють) у Міністерстві оборони України, військових частинах, військових навчальних закладах, установах, організаціях безпосереднього підпорядкування Міністерства оборони України, - Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України;
- військовослужбовцям та працівникам Збройних Сил України, які проходять військову службу (працюють) в Генеральному штабі Збройних Сил України, в органах військового управління, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях, які підпорядковані Генеральному штабу Збройних Сил України, - Головним управлінням персоналу Генерального штабу Збройних Сил України;
- військовослужбовцям та працівникам Збройних Сил України, які проходять військову службу (працюють) у військовій частині НОМЕР_3 , військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях, які їх підпорядковані, - кадровими органами видів Збройних Сил України, оперативних командувань, командування високомобільних десантних військ, управлінь армійських корпусів (повітряних командувань);
- громадянам з числа осіб, звільнених зі Збройних Сил, колишніх партизанів та підпільників, - військовими комісаріатами Автономної Республіки Крим, обласними та Київським міським військовими комісаріатами за місцем їх реєстрації.
Пунктами 2 та 3 вказаної постанови було встановлено, що для розгляду питань, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій, у Міністерстві оборони України, військовій частині НОМЕР_3 , військовому комісаріаті Автономної Республіки Крим, обласних та Київському міському військових комісаріатах мали бути створені комісії.
Директор Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України, начальник Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України, командир військової частини НОМЕР_3 , військовий комісар військового комісаріату Автономної Республіки Крим, обласні та Київський міський військовий комісаріати на підставі рішень комісій з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій та рішень міжвідомчої комісії про визнання учасників бойових дій були зобов`язані організувати видачу посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків “Ветеран війни - учасник бойових дій” і листів талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості у Збройних Силах України громадянам та ведення їх персонального обліку.
Відповідно до пункту 1 Положення № 158, комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України (далі – Комісії) створюються у Міністерстві оборони України, військовій частині НОМЕР_3 , військовому комісаріаті Автономної Республіки Крим, обласних та Київському міському військових комісаріатах, а згідно з пунктом 7 Положення № 158, на комісії військового комісаріату Автономної Республіки Крим, обласних та Київського міського військових комісаріатів покладається вирішення питань про визначення учасників бойових дій з числа осіб, звільнених зі Збройних Сил, колишніх партизанів та підпільників – за місцем їх реєстрації, вивчення і подання документів до комісії Міністерства оборони України осіб, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України і брали безпосередню участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. 
Положення № 158 та Інструкція № 158 були чинними до 22.05.2015 року. В подальшому відповідні питання були врегульовані наказом Міністерства оборони від 07.05.2015 року № 200, наказом Міністерства оборони від 30.09.2019 року № 511, наказом Міністерства оборони України від 16.04.2020 року № 122.
Чинним з 08.05.2020 року “Положенням про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни” (затвердженим наказом Міністерства оборони України від 16.04.2020 № 122) встановлено, що комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни створюються у Міністерстві оборони України, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, військових частинах НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , командуваннях видів Збройних Сил України, оперативних командуваннях “Північ” “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ”, “ ОСОБА_4 ” та “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ”, при цьому, відповідно до пункту 6 вказаного Положення, вирішення питань про визнання учасниками бойових дій відповідно до пунктів 1-5, 7-18 частини першої статті 6 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” покладено на Комісію Міноборони.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не є особою, звільненою зі Збройних Сил, не є колишнім партизаном або підпільником, Комісія ОВК не мала повноважень для розгляду заяви позивача.
В свою чергу, відсутність позитивного для позивача рішення Комісії унеможливлювала видачу відповідачем ОСОБА_1 “Посвідчення учасника бойових дій”.
З урахуванням цього, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року по справі № 814/1855/16, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач 	 	Семенюк Г.В.	
судді	    	Домусчі С.Д.    Шляхтицький О.І.