ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021 року          м. Дніпро         Справа №  904/5853/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
          головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Кузнецов В.О., Чус О.В., 
          розглянувши без повідомлення учасників провадження у справі, за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2021р.  (суддя - Васильєв О.Ю., м. Дніпро)  у справі  за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис", м. Дніпро про стягнення 16 703 845,50 грн. 

ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст   ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2021р. зупинено провадження у справі № 904/5853/18 до набрання чинності рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у пов`язаній справі № 904/5712/18.
Ухвала  мотивована тим, що  у справі № 904/5712/18 судом будуть встановлюватися обставини дійсності чи недійсності одностороннього правочину – заяви ТОВ "Приватофис"                             № 1610/1-18 від 16.10.2018р. про зарахування зустрічних однорідних вимог, у тому числі за кредитним договором, про стягнення заборгованості за яким розглядається позов АТ КБ "Приватбанк" в даній справі. Таким чином, обставини, що встановлюються у справі                        № 904/5712/18 мають значення для вирішення господарської справи № 904/5853/18, оскільки встановлять певний розмір грошових вимог, які мають або не мають бути зараховані внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог сторін, що суттєво впливає на оцінку доказів у цій справі. 
2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області   від 16.02.2021р., справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обґрунтовуючи свої вимоги АТ КБ "Приватбанк" зазначає, що оскаржувана ухвала є безпідставною та необґрунтованою, а також такою, що постановлена із порушенням норм процесуального права. 
Апелянт стверджує, що відповідачем разом із клопотанням про зупинення провадження у справі було надано копію позовної заяви у справі № 904/5712/18 та заяви сторін, що надає суду першої інстанції можливість самостійно об`єктивно дослідити питання про розмір заборгованості відповідача з урахуванням заяви ТОВ "Приватофис" № 1610/1-18 від 16.10.2018р. Одночасно із зазначеним, врахуванню підлягає те, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у даній справі. За фактом здійснення відповідачем заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог  № 1610/1-18 від 16.10.2018р. банком здійснюється її судове оскарження в межах розгляду справи № 904/5712/18. Водночас, заяви банку № Е.65.0.0.0/3-134182 від 06.11.2017р. та № Е.65.0.0.0/3-147662 від 28.11.2017р., вчинення яких передувало вчиненню відповідачем заяви про зарахування № 1610/1-18 від 16.10.2018р. не оскаржувалися.  Вказані заяви були здійснені банком стосовно тих самих зобов`язань зі сплати орендної плати, що були визначені пізніше вчиненою заявою відповідача № 1610/1-18, що виключає саму  правову можливість заяви відповідача спричинити юридично значимі наслідки. Отже, позивачем було належно виконано свій обов`язок зі сплати орендної плати за жовтень – листопад 2017р. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. На момент вчинення заяви про зарахування № 1610/1-18 від 16.10.2018р. Банком вже було припинено свої зобов`язання з орендної плати за жовтень -листопад 2017р. у повному обсязі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідач не міг вчинити вказану заяву про зарахування, оскільки таких зустрічних однорідних вимог на момент її вчинення не існувало. Наявність спорів у провадженні іншого суду щодо дійсності чи недійсності односторонніх правочинів про зарахування зустрічних однорідних вимог не повинні мати наслідком автоматичне зупинення провадження у справі про стягнення заборгованості, оскільки питання недійсності односторонніх правочинів не впливає на зібрання та оцінку доказів у даній справі, а лише впливає на розмір загальної суми, яка підлягатиме стягненню у разі задоволення позовних вимог. Належним чином дослідити поданий стороною доказ (заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог та заперечення на неї), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок – це процесуальний обов`язок суду. 
2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Посилається на те, що у справі № 904/5712/18 АТ КБ "ПриватБанк" намагається визнати недійсним односторонній правочин у формі заяви ТОВ "Приватофис" № 1610/1-18 від 16.10.2018р. про зарахування зустрічних однорідних вимог. Зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою АТ КБ "ПриватБанк" є доказом зменшення зазначеної банком заборгованості у справі № 904/5853/18 на 585  693,69 грн. Позивач, в обґрунтування своїх заперечень,  посилається на п. 49 постанови Верховного Суду  у складі колегії Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021р. у справі                      № 910/11116/19, відповідно до якого заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує  спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог. Враховуючи це, саме суд у справі № 904/5712/18 має надати оцінку законності зарахування зустрічних однорідних  вимог, що матиме значення для даної справи.
3. Апеляційне провадження.
3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.03.2021р. для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя – Вечірко І.О., судді – Кузнецов В.О., Чус О.В.
          Розпорядженням керівника апарату суду від 15.03.2021р. у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Кузнецова В.О. для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів, за результатом якої визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя – Вечірко І.О., судді – Верхогляд Т.А., Чус О.В.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.03.2021р. вказаною колегією суддів відкрито апеляційне провадження у справі, постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати без повідомлення учасників провадження у справі, за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. 
          Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 26.04.2021р. після виходу на роботу судді Кузнецова В.О. для розгляду даної справи  призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі, за результатом якої визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Вечірко І.О. (доповідач), судді – Кузнецов В.О.,  Чус О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.04.2021р. прийнято до свого провадження справу № 904/5853/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2021р.  
3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.
Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" (далі - Відповідач) про стягнення   12 585 693,69 грн. заборгованості по тілу кредиту, 4 118 151,81 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22.01.2019р. 
ТОВ "Приватофис" подало клопотання про зупинення провадження у справі, в обґрунтування якого зазначило, що у господарській справі № 904/5710/18 за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ТОВ "Приватофис" про визнання недійсним одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог, встановлюватимуться обставини дійсності чи недійсності одностороннього правочину - заяви ТОВ "Приватофис" №14/11-18 від 14.11.2018р. про зарахування зустрічних однорідних вимог, у тому числі за кредитним договором, про стягнення заборгованості за яким розглядається позов АТ КБ "ПриватБанк" у справі № 904/5853/18.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2019р. задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" про зупинення провадження у справі № 904/5853/18. Зупинено провадження у справі № 904/5853/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 904/5710/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" про визнання недійсним одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2019р. скасовано ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2019р. у справі  № 904/5853/18, справу передано на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2019р. поновлено підготовче провадження   у справі № 904/5853/18, призначено підготовче   засідання на   16.04.2019р.
Розгляд справи № 904/5853/18 неодноразово зупинявся у зв`язку із апеляційним та касаційним оскарженням судових актів у даній справі. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020р. поновлено підготовче провадження у справі № 904/5853/18.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2021р. закрито підготовче провадження.  Справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 04.02.2021р.
04.02.2021р. до Господарського суду Дніпропетровської області від ТОВ "Приватофис" надійшло   клопотання про зупинення провадження у справі № 904/5853/18 до часу набрання чинності рішенням у пов`язаній справі № 904/5712/18  за позовом   АТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Приватофис" про визнання   недійсним   одностороннього   правочину у формі   заяви ТОВ "Приватофис" № 1610/1-18 від 16.10.2018р. про зарахування зустрічних однорідних вимог. 
Вказане клопотання обґрунтоване посиланням на наступні обставини: ТОВ "Приватофис" заперечує проти задоволення позовних вимог у справі № 904/5853/18 не погоджуючись із розрахунком заборгованості, оскільки АТ КБ "ПриватБанк" при здійсненні цього розрахунку не приймає до уваги   грошові кошти, які повинні бути зараховані на підставі відповідних заяв ТОВ "Приватофис» про зарахування   зустрічних однорідних вимог   на загальну суму 585 693,69 грн.   Відповідач наголошує, що вищезазначені заяви   є доказом у розумінні   ст. 73 ГПК України   припинення зобов`язань   в частині 585 693,69 грн.   за кредитним договором. Більш того,   у січні 2019р.   АТ КБ "ПриватБанк" подано до Господарського суду Дніпропетровської області   позовну заяву до ТОВ "Приватофис" про визнання   недійсним   одностороннього правочину у формі заяви ТОВ "Приватофис"     1610/1-18 від 16.10.2018р. про зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму             6 140 441,04 грн. за низкою кредитних договорів. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2019р. відкрите провадження у справі  № 904/5712/18.                     
Розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ТОВ "Приватофис" про зупинення провадження у даній справі, місцевий господарський суд 16.02.2021р. постановив оскаржувану ухвалу. 
3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.
Об`єктом апеляційного перегляду у справі є ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду цієї справи до вирішення іншої справи. 
З урахуванням доводів апеляційної скарги та змісту оскаржуваного судового рішення предметом апеляційного перегляду у даній справі є питання дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали про зупинення провадження у справі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. 
За змістом ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Таке право має бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано нормами ст. ст. 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі. 
За змістом п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України  суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч. 1 ст. 227 цього Кодексу – до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
У разі зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України за вимогами ст. 234 цього Кодексу у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали (висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.07.2019р. у справі № 904/4233/18). 
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи. 
Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин. 
Пов`язаною з цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч. ч. 4 та 6 ст. 75 ГПК України). 
Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи (висновок, викладений в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2019р. у справі            № 922/1962/7, від 17.12.2019р. у справі № 9107/131/19).
Крім того, слід звернути увагу, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього (висновки, викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2019р. у справі № 904/3935/18, від 10.06.2019р. у справі № 914/1983/17, від 16.01.2020р. у справі № 908/1188/19).
Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 24.02.2021р. у справі № 910/13539/19 звернув увагу, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.
Обґрунтовуючи наявність підстав для зупинення провадження у даній справі, суд першої інстанції послався на те, що у справі № 904/5712/18 судом будуть встановлюватися обставини дійсності чи недійсності одностороннього правочину – заяви ТОВ "Приватофис"   № 1610/1-18 від 16.10.2018р. про зарахування зустрічних однорідних вимог, у тому числі за кредитним договором, про стягнення заборгованості за яким розглядається позов АТ КБ "ПриватБанк" у справі № 904/5853/18 та що мають значення для вирішення даної господарської справи, оскільки встановлять певний розмір грошових вимог, які мають або не мають бути зараховані внаслідок зустрічних однорідних вимог сторін. Також, місцевий господарський суд, зупиняючи провадження у даній справі, послався на врахування правової позиції, що міститься в постанові Верховного Суду  у складі колегії Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021р. у справі № 910/11116/19, згідно з якою заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує  спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.
Із змісту постанови Верховного Суду  у складі колегії Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021р. у справі № 910/11116/19 вбачається, що безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором. За дотримання умов, передбачених ст. 601 ЦК України, та відсутності заборон, встановлених ст. 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним. Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог. Наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за заобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника. Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення. 
          Крім цього, відповідно до ст.  202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1).  Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ч. 2).  Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (ч. 3). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4). До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину (ч. 5).
          Згідно із ч. 1 ст.  204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Закріплена зазначеною статтею ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції наділений достатніми процесуальними повноваженнями для з`ясування та встановлення обставин, які входять до предмету доказування у справі № 904/5853/18. Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд не зазначив у ній таких обставин, які в принципі не могли б бути самостійно встановлені цим судом під час розгляду справи з незалежних від суду причин. 
Зазначені вище обставини вказують на відсутність об`єктивної неможливості розгляду даної господарської справи, предметом якої є стягнення заборгованості за кредитним договором до вирішення справи № 904/5712/18, предметом якої є визнання недійсним одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог.
З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про наявність підстави для зупинення провадження у даній справі є передчасним, необґрунтованим і зробленим з порушенням п. 5 ч. 1 ст. 277 ГПК України. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини оцінка у конкретній справі та обґрунтованість тривалості проваджень відповідно до статті 6 Конвенції має бути оцінена окремо для кожної справи відповідно до обставин (рішення "Фрайдлендер проти Франції" (ВП), п. 43), що може встановити загальну оцінку (рішення "Обермайєр проти Австрії, п. 72).
Апеляційний господарський суд враховує, що провадження у даній справі відкрито ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2018р. та вже зупинялось ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2019р. до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 904/5710/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" про визнання недійсним одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2019р. скасовано ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2019р. у справі № 904/5853/18, справу передано на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.
Крім цього, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що провадження у справі № 904/5712/18, до розгляду якої зупинено провадження у даній справі, неодноразово зупинялось у зв`язку із апеляційним та касаційним оскарженням судових рішень у справі               № 904/5712/18 та на даний час провадження у вказаній справі зупинено до розгляду касаційної скарги. 
Разом з тим, необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду  і перебування  в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ впродовж розумного строку. 
Враховуючи зазначені вище обставини, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи, які викладені в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав для зупинення провадження у справі та не погоджується з аргументами відповідача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу. 
3.3.2. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.          
          Апеляційний господарський суд вважає помилковим висновок господарського суду про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 904/5712/18. Колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи № 904/5712/18 не є перешкодою для встановлення, з урахуванням вимог ст. 74 ГПК України суттєвих обставин у даній справі під час її розгляду господарським судом. 
          Частиною 3 ст. 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
          Встановлені апеляційним господарським судом порушення норм процесуального права є підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду про зупинення провадження у даній справі та передачі  справи на розгляд до місцевого господарського суду. За наведених обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню.
          3.3.3. Розподіл судових витрат.
              Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
          В зв`язку з передачею справи для розгляду до суду першої інстанції, розподіл витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги має бути здійснено місцевим господарським судом.
          Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд 

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити. 
          Ухвалу Господарського суду  Дніпропетровської області  від 16.02.2021р. у справі      № 904/5853/18 - скасувати.
          Справу № 904/5853/18 передати на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області. 
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      І.О. Вечірко

          Суддя                                                                                          В.О. Кузнецов 

          Суддя                                                                                          О.В. Чус