Справа № 439/1678/18                                Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О. 
Провадження № 22-ц/811/542/21                  Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:84

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        12 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретаря: Савчук Г.В.
за участю: ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною  скаргою  Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області ЗМУ МЮ (м.Львів) на ухвалу Бродівського районного суду Львівської області  від 21 січня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на рішення державного виконавця про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання, в якій просив визнати «Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання» від 24.12.2020 №24785 та №24786, видані державним виконавцем відділу ПВР Литвиненко Христиною Анатоліївною неправомірними; зобов`язати державного виконавця відділу ПВР Литвиненко Христину Анатоліївну прийняти до виконання виконавчі листи, видані Бродівським районним судом Львівської області 02.12.2020 та відкрити виконавче провадження.
Подану скаргу мотивує, зокрема, тим, що 21.12.2020 подав до відділу ПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області ЗМУ МЮ (м.Львів) заяви про відкриття виконавчого провадження і прийняття до виконання виконавчих листів, виданих Бродівським районним судом Львівської області 02.12.2020 по справі №439/1678/18 щодо визнання недійсним договору про відступленя права вимоги №2 від 23 вересня 2016 року, укладеного між ТзОВ «Аріо Фортіс Фінанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди» та визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 23 вересня 2016 року, укладеного між ТзОВ «Аріо Фортіс Фінанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди», а також просив винести постанову про передачу майнового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в АДРЕСА_1 і земельної ділянки площею 0,1000 га за цією ж адресою стягувачу у зведеному виконавчому провадженні №51502370 ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу боржника у цьому провадженні ОСОБА_2 та за фактом такої передачі скласти акт. 28.12.2020 ним було отримано повідомлення державного виконавця Литвиненко Х.А. про повернення обох виконавчих документів без прийняття до виконання. Вважає, що вказані документи винесені із порушенням Закону України «Про виконавче провадження». Тому із посиланням на вимоги ст.ст.19,124 Конституції України, ст.ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.447, ч.1 ст.448 ЦПК України просив скаргу задоволити.
Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області  від 21 січня 2021 року скаргу задоволено.
Визнано «Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання» від 24.12.2020 № 24785; № 24786, виданих державним виконавцем ПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області ЗМУ МЮ (м.Львів) Литвиненко Х.А. неправомірними.
Зобов`язано державного виконавця ПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області ЗМУ МЮ (м.Львів) Литвиненко Х.А. прийняти до виконання виконавчі листи, видані Бродівським районним судом Львівської області 02.12.2020 та відкрити виконавче провадження.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржило Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області ЗМУ МЮ (м.Львів).
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень. Суд самостійно визнав договір недійсним, тому Відділ примусового виконання рішень не може вчиняти додаткових дій для такого визнання, присвоюючи повноваження суду. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.
У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду – без змін, з мотивів, викладених у відзиві на скаргу.
Відділ примусового виконання  рішень  управління забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) подав заяву про відкладення розгляду справи, оскільки державні виконавці залучені  у судових засіданнях, проте колегія суддів, вважає, що причини неявки в судове засідання не є поважними, тому у клопотанні слід відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове  рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам не повністю відповідає.
Судом установлено, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 22.03.2019 по справі №439/1678/18 за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Аріо Фортіс Фінанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ПАТ «Олеський завод мінеральних вод», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Писанець О.О. про визнання недійсними договорів, позов задоволено повністю, визнано недійсним договір про відступленя права вимоги №2 від 23 вересня 2016 року, укладений між ТзОВ «Аріо Фортіс Фінанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди»; визнано недійсним договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 23 вересня 2016 року, укладений між ТзОВ «Аріо Фортіс Фінанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди»; скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Писанець О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 29963394 від 08.06.2016 року; індексний номер 29963879 від 08.06.2016 року; індексний номер 29963729 від 08.06.2016 року та внесені на підставі цих рішень до Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номерами 14877329, 14877899,4877698; стягнуто з відповідачів на користь ОСОБА_1 2 114 грн у відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору.
Постановою Львівського апеляційного суду від 04.08.2020 рішення Бродівського районного суду Львівської області від 22.03.2019 в частині вирішення спору про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Писанець О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 29963394 від 08.06.2016; індексний номер 29963879 від 08.06.2016; індексний номер 29963729 від 08.06.2016 та внесені на підставі цих рішень до Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номерами 14877329, 14877899, 14877698 – скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ «Аріо Фортіс Фінанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ПАТ «Олеський завод мінеральних вод», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Писанець О.О. про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Писанець О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 29963394 від 08.06.2016; індексний номер 29963879 від 08.06.2016; індексний номер 29963729 від 08.06.2016 та внесені на підставі цих рішень до Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номерами 14877329, 14877899, 14877698 – відмовлено. В решті рішення суду - залишено без змін.
Бродівський районний суд Львівської області 02.12.2020 видав два виконавчі листи по справі №439/1678/18.
21.12.2020 ОСОБА_1 подав до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області ЗМУ МЮ (м.Львів) заяви про відкриття виконавчого провадження і прийняття до виконання виконавчих листів, виданих Бродівським районним судом Львівської області 02.12.2020 по справі №439/1678/18 щодо визнання недійсним договору про відступленя права вимоги №2 від 23 вересня 2016 року, укладеного між ТзОВ «Аріо Фортіс Фінанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди» та визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 23 вересня 2016 року, укладеного між ТзОВ «Аріо Фортіс Фінанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди» (а.с.8-13).
Державний виконавець ПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області ЗМУ МЮ (м.Львів) Литвиненко Х.А. 24.12.2020 виніс повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання, посилаючись на те, що резолютивна частина судового рішення у справі №439/1678/18 не передбачає здійснення заходів примусового виконання рішення (а.с.15-19).
Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту резолютивної частини рішення у справі № 439/1678/18 вбачається, що по своїй суті дане рішення є рішенням немайнового характеру. Порядок виконання рішень немайнового характеру, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений розділом VIII Закону України «Про виконавче провадження» та розділом IX «Інструкції з організації примусового виконання рішень», яка затверджена наказом Міністерства юстиції України за № 512/5 від 02.04.2012, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802. Правила цих норм до рішень немайнового характеру відносять рішення: про поновлення на роботі; про відібрання дитини; про виселення боржника; про вселення стягувача; інші рішення, за якими боржника зобов`язано особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Так, відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 63 Закону України № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню). Таким чином, висновки державного виконавця про те, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, є помилковими та передчасними.
Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.
          Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі – Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
          Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
          Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
          Абзацом першим частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
          Відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.
          Згідно з частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
          Аналіз положень частини першої статті 4 Закону №1404-VIII, якою визначені обов`язкові реквізити виконавчого документа, у взаємозв`язку з частиною четвертою цієї статті, якою визначені підстави для повернення без виконання виконавчого документа, свідчить, що органи державної виконавчої служби та в окремих випадках приватні виконавці здійснюють примусове виконання виключно тих судових рішень, резолютивна частина яких містить зобов`язання, що може бути виконане унаслідок застосування одного із заходів примусового виконання рішення.
          До таких заходів примусового виконання рішення стаття 10 Закону №1404-VIII відносить: (1) звернення стягнення на майно; (2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; (3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборону боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.
          Наведений перелік не є вичерпним. У залежності від змісту зобов`язання до боржника можуть застосовуватися й інші заходи примусового виконання рішення, що забезпечують досягнення мети виконавчого провадження.
         Як убачається з матеріалів справи, виконавчі листи в справі № 439/1678/18 видані 02.12.2020 на підставі рішення Бродівського районного суду Львівської області від 22.03.2019, яким визнано недійсним договір про відступленя права вимоги №2 від 23 вересня 2016 року, укладений між ТзОВ «Аріо Фортіс Фінанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди»; визнано недійсним договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 23 вересня 2016 року, укладений між ТзОВ «Аріо Фортіс Фінанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди».
Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним,є недійсним з моменту його вчинення.
          З урахуванням викладеного, визнання недійсним рішенням суду договорів є самостійним способом захисту порушених прав особи, практична реалізація якого відбувається одночасно з набранням законної сили судовим рішенням і не вимагає здійснення заходів примусового виконання.
       Тому, державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Литвиненко Х.А. прийшов до правильного висновку про те, що виконавчі листи №439/1678/18 не містили резолютивної частини рішення, що передбачає заходи примусового виконання, що є підставою для повернення стягувану виконавчого документа відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 . Тому ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області ЗМУ МЮ (м.Львів) - задовольнити.
       Ухвалу Бродівського районного суду Львівської області  від 21 січня 2021 року скасувати.
       Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області ЗМУ МЮ (м.Львів) – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:21.05.2021

Головуючий         

Судді